Справа № 823/2026/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2026/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Гайдаш В.А., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заступника начальника Управління Держпраці у Черкаській області Жаркової Марини Вікторівни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Плодово-ягідна компанія «Квітучий сад» до Заступника начальника управління Держпраці у Черкаській області Жаркової Марини Вікторівни про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Плодово-ягідна компанія «Квітучий сад» звернулося до суду із адміністративним позовом до Заступника начальника управління Держпраці у Черкаській області Жаркової Марини Вікторівни в якому просило визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 17.04.2018 року №23-22-18/0121-118.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом управління Держпраці у Черкаській області від 20.03.2018 року №121-Н про проведення інспекційного відвідування наказано головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю Кузьменку І.В. здійснити у період з 21.03.2018 до 03.04.2018 інспекційне відвідування ТОВ «Плодово-ягідна компанія «Квітучий сад».

20.03.2018 року, на підставі вказаного наказу, управлінням Держпраці у Черкаській області видано направлення №397 на проведення інспекційного відвідування ТОВ «Плодово-ягідна компанія «Квітучий сад» з 21.03.2018 року до 03.04.2018 року.

Відповідно до вказаного наказу та направлення, посадовою особою відповідача, 27.03.2018 року проведено інспекційне відвідування позивача.

За результатами вказаного відвідування, контролюючим органом складено акт №23-22-18/0121 від 27.03.2018 року, в якому зазначені порушення позивачем ст. ст. 116 та 117 КЗпП України, а саме: при звільненні працівника виплата усіх сум не проведена в день звільнення. Так, ОСОБА_5 звільнений 29.05.2017 року, а розрахунок проведений з останнім лише 03.07.2017 року, крім того, останньому не виплачений середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

За наслідками перевірки, відповідачем також винесено припис від 27.03.2018 року №23-22-18/0121-0074 з вимогою усунути вищевказані порушення до 10.04.2018 року.

17.04.2018 року заступником начальника управління Держпраці у Черкаській області Жарковою М.В. винесено постанову №23-22-18/0121-118 про накладення штрафу, за порушення ст.ст.116-117 КЗпП України у розмірі 11 169,00 грн. (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Позивач, вважаючи незаконною оскаржувану постанову, звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до позивача штрафу не відповідає положенням чинного законодавства та є протиправним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом Законів про працю України (далі по тексту - КЗпПУ) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі по тексту - Закон №877-V) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі по тексту - Порядок №295) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 4 ст.2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі Положення №96).

Згідно з п.1 Положення №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно п. 7 Положення №96 Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з Положенням про Управління Держпраці, затвердженого наказом Держпраці від 22.06.2017 №75 Управління Держпраці у Черкаській області, є територіальним органом Державної служби з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Черкаської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Пунктом 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі Порядок №295) встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пп.6 п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться зокрема за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України «Про відпустки»); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Згідно з пунктами 19, 20, 23 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

На підставі пунктів 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції завбачається з матеріалів справи, під час проведення інспекційного відвідування контролюючим органом встановлено порушення позивачем ст. ст. 116, 117 КЗпПУ, а саме: при звільненні працівника виплата усіх сум не проведена в день звільнення.

Як вбачається з наказу ТОВ «Плодово-ягідна компанія «Квітучий сад» від 16.05.2017 року, ОСОБА_5 звільнено з роботи на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

На підставі ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 05.06.2018 року в справі №706/488/18 встановлено відсутність в діях директора ТОВ «Плодово-ягідна компанія «Квітучий сад» Дорошенка І.С. адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрито провадження у справі.

Зокрема, вказаною постановою суду встановлено, що ОСОБА_5 в день звільнення 29.05.2017 року не працював, оскільки в цей день був відсутній на роботі, що підтверджується актом про відсутність на роботі від 29.05.2017 року.

Тому кошти, які були призначені йому для виплати заробітної плати, були депоновані, що підтверджується відомістю на виплату грошей № ВЗП 004/5 за травень 2017 року.

Виплата всіх сум, що належать звільненому працівнику ОСОБА_5 від підприємства була проведена у подальшому декількома платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи та досліджені судом апеляційної інстанції в повному обсязі.

Тобто, Товариство та його директор Дорошенко І.С. при звільненні працівника ОСОБА_5, діяли відповідно до положень КЗпП України. Подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, відсутні.

Згідно з ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наведеною нормою КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені прюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Отже, за змістом вказаної норми учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Таким чином, постанова Христинівського районного суду Черкаської області від 05.06.2018 року в справі №706/48/18, має преюдиційне значення для вирішення даної справи, а тому оскаржувана постанова від 17.04.2018 року №23-22-18/0121-118 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано обґрунтованих доводів та не доведено правомірності оскаржуваної постанови, відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника начальника Управління Держпраці у Черкаській області Жаркової Марини Вікторівни - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.