Справа № 0940/1378/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3474/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

представника відповідача ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди та зобов'язання до вчинення дій,

суддя в 1-й інстанції - Главач І.А.,

час ухвалення рішення - 03.10.2018 року,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не вказано,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання безоплатної вторинної правової допомоги у складанні (підготовці) апеляційної скарги на рішення Долинського районного суду від 21.06.2018 року у справі № 343/222/18; зобов'язання відповідача надати безоплатну вторинну правову допомогу у складанні (підготовці) апеляційної скарги на рішення Долинського районного суду від 21.06.2018 року у справі № 343/222/18 та у складанні процесуальних документів та представництва інтересів в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами у справі № 343/222/18 щодо оскарження рішення Долинського районного суду від 21.06.2018 року; стягнення з відповідача понесених судових витрат та моральної (немайнової) шкоди в сумі 1, 00 (одна) гривня.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу безоплатної вторинної правової допомоги у складанні (підготовці) апеляційної скарги на рішення Долинського районного суду від 21.06.2018 року у справі № 343/222/18. Зобов'язано відповідача надати позивачу безоплатну вторинну правову допомогу у складанні (підготовці) апеляційної скарги на рішення Долинського районного суду від 21.06.2018 року у справі № 343/222/18 та у складанні процесуальних документів та представництва інтересів в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами у справі № 343/222/18 щодо оскарження рішення від 21.06.2018 року Долинського районного суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 92,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позову та закриття провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень, а тому спір не є публічно-правовим і його не слід розглядати в порядку адміністративного судочинства. Крім того, позивач отримав роз'яснення про безпідставність оскарження рішення по справі № 343/222/18 та факт припинення надання вторинної правової допомоги. Також суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження центру, зобов'язавши його надати вторинну правову допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження в справі.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов'язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності. При цьому, колегія суддів з підстав наведених вище відхиляє клопотання позивача про відкладення апеляційного розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що предметом позову у справі є ненадання правової допомоги в оскарженні судового рішення. Вказане знайшло відображення в прийнятому відповідачем наказі від 17.07.2018 року № 114-п Про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 (а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Одним з елементів права на справедливий суд у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02.06.2011 року (далі - Закон № 3460) безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Статтею 3 Закону № 3460 визначено, що право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених вказаним Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.14 Закону № 3460 право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо середньомісячний сукупний дохід їхньої сім'ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 вказаного Закону.

Статтею 15 Закону № 3460 визначено, що суб'єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Міністерство юстиції України утворює регіональні, обласні, міські та місцеві центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист, здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, складення документів процесуального характеру (ст. 13 Закону № 3460).

Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України. Під час виконання функцій з надання безоплатної вторинної правової допомоги центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги взаємодіють із судами, органами прокуратури та іншими правоохоронними органами, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Згідно з п.1 Положення про Івано-Франківський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затв. наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 30.03.2015 року № 59, центр утворюється, реорганізовується та ліквідовується Міністерством юстиції України за пропозицією Координаційного центру з надання правової допомоги з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної правової допомоги і є його територіальними відділеннями.

Пунктом 4 вказаного Положення передбачено, що центр є неприбутковою організацією, користується правами юридичної особи, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні бланки, самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства.

Безоплатна вторинна правова допомога полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Таким чином, безоплатна вторинна правова допомога спрямована на забезпечення реалізації гарантованого Конституцією права кожного громадянина на захист прав і свобод судом. Зокрема, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач є суб'єктом надання безоплатної вторинної правової допомоги, гарантованої державою, та яка повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України чи місцевих бюджетів та інших джерел.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно - правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналізуючи вищенаведене, зважаючи на обсяг повноважень відповідача, який є видом державної гарантії щодо надання вторинної правової допомоги та фінансується з Державного бюджету України, суд зазначає, що відповідач у справі є суб'єктом, який здійснює виконання делегованих повноважень. Таким чином, суд не бере до уваги заперечення відповідача про неможливість розгляду вказаної справи за правилами КАС України.

Щодо правомірності діяння відповідача, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

22.06.2018 року позивачем, як особою, яка має право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, була подана заява до відповідача про призначення адвоката для надання йому безоплатної вторинної правової допомоги по справі № 343/222/18 та для складання і подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду, інших необхідних судів та для представництва його інтересів в судах по вказаній справі (а.с. 12).

Відповідачем 27.06.2018 року було прийнято наказ № 441/03 «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2.», пунктом 2 якого уповноважено працівників відділу представництва в особі ОСОБА_5., ОСОБА_3, ОСОБА_4 (кожен з яких має право діяти окремо) на надання безоплатної вторинної правової допомоги позивачу, що полягає у складанні процесуальних документів та представництва інтересів клієнта в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами у справі № 343/222/18 щодо оскарження рішення від 21.06.2018 Долинського районного суду (а.с. 17).

16.07.2018 року позивачем було подано запит до відповідача про надання інформації щодо ненадання вторинної правової допомоги на підставі наказу № 441/03 27.06.2018 (а.с. 18-19).

17.07.2018 року за № 553 відповідачем було надано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_3, ознайомившись із рішенням Долинського районного суду у справі № 343/222/18, проаналізувавши норми процесуального та матеріального права дійшла висновку про подальшу безперспективність та безпідставність розгляду справи апеляційним судом, а отже відсутність підстав для надання позивачу вторинної правової допомоги, про що виклала у доповідній записці від 13.07.2018 року (а.с. 33).

17.07.2018 року відповідачем було видано наказ № 114-п «Про припинення надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_2.» (а.с. 34).

Відповідно до ст. 13 Закону № 3460 безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Стаття 14 Закону № 3460 встановлює коло суб'єктів, які мають право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно зі ст. 20 Закону № 3460 особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав: особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону; особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу; вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними; особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання; особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правової допомоги.

З аналізу наказу відповідача, підставою припинення надання правової допомоги було відсутність правових підстав для надання такої допомоги, зокрема безперспективність та безпідставність розгляду справи апеляційним судом.

Такої підстави для відмови в наданні правової допомоги законодавець не передбачив, а отже така є неправомірна та порушує гарантовані Конституцією права позивача.

Щодо заперечення відповідача про неможливість суду втручатись в дискреційні повноваження та зобов'язувати суб'єкта вчинити дії апеляційний суд зазначає.

Дискреційні повноваження - сукупність прав і обов'язків суб'єктів владних повноважень, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених законодавством.

Суд не може втручатись в дискреційні повноваження та підміняти орган при прийнятті рішення.

Дискреція застосовується, коли у суб'єкта є передбачений чинним законодавством вибір дій. Проте, щодо вказаної ситуації колегія суддів зазначає, що Закон № 3460 чітко визначає умови, за яких особі може бути відмовлено у наданні безоплатної вторинної правової допомоги. За відсутності таких, відповідач зобов'язаний надати таку допомогу, що є суттю створеного центру.

Таким чином, у вказаній справі суд не втручається в дискреційні повноваження відповідача, оскільки підстав для відмови у наданні правової допомоги позивачу немає, а отже зобов'язання центру надати таку не буде порушенням законодавства та сприятиме ефективному захисту прав позивача.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.272,287,308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 0940/1378/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повний текст постанови виготовлений 14 лютого 2019 року.