Справа № 1340/3580/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/3580/18
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

11 лютого 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп'як О.О.,

судді Ланкевича А.З.,

судді Мартинюка В.Я.,

секретар судового засідання Курпіта П.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Воїнського І.В.,

третьої особи - ОСОБА_4,

представника третьої особи- ОСОБА_5,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Львові заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, Приватного підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (79000, АДРЕСА_1) до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області (81340, Львівська область, Мостиський район, м. Судова Вишня, пл. І.Франка, 14) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 (АДРЕСА_2), Приватного підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» (81300, Львівська область, м. Мостиська, вул. Перемишльська, 3), про визнання протиправними та скасування рішень, якому просить суд (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.12.2018 вх.№41934 - том 2 а.с.99-104):

- визнати протиправним та скасувати рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 30.05.2018 № 61 "Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4.";

- визнати протиправним та скасувати рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 22.11.2018 р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1834 га цільове призначення якої змінюється із земель для іншого сільськогосподарського призначення у землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4, кадастровий номер ділянки НОМЕР_1».

Ухвалою суду від 14 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду 22 жовтня 2018 року продовжено підготовче засідання за клопотанням представника позивача.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 17.12.2018 року задоволено клопотання позивача про призначення колегіального розгляду справи. Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 18.12.2018 року, визначено склад колегії по розгляду даної справи: головуючий - суддя Карп'як О.О., суддя Мартинюк В.Я., суддя Ланкевич А.З. (том 2 а.с.96).

28.12.2018 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 02.01.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог.

23 січня 2019 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 подав заяву про закриття провадження у справі. В обґрунтування заяви зазначає, що після зміни предмету позову виник спір про право, оскільки 15 січня 2019 року між Судововишнянською міською радою та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки розміром 0,1834 га. На даній земельній ділянці розміщено нежитлові будівлі, які належать на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер 224 та 224). Вважає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичної чи юридичної особи спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виник спір про цивільне право. До клопотання третьою особою долучено копії документів:

- договору оренди землі від 15.01.2019 року, укладеного між орендодавцем Судововишнянською міською радою та орендарем ОСОБА_4, за яким передається земельна ділянка загальною площею 0,1834 га кадастровий номер НОМЕР_1 в оренду на 15 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться в АДРЕСА_3;

- акта прийому - передачі земельної ділянки від 15.01.2019 року;

- кадастрового плану земельної ділянки;

- проекту землеустрою щодо відведення;

- рішення №57 від 22.11.2108 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки»;

- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.01.2019 року №153497717.

В підготовчому засіданні 11 лютого 2018 року третя особа та його представник заяву про закриття провадження підтримали, просили її задоволити.

Позивач та її представник заперечили проти задоволення заяви третьої особи про закриття провадження.

Представник відповідача заяву про закриття провадження підтримав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до висновку, що клопотання третьої особи підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд зазначає, що позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 30.05.2018 № 61 "Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4." та рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 22.11.2018 р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1834 га цільове призначення якої змінюється із земель для іншого сільськогосподарського призначення у землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4, кадастровий номер ділянки НОМЕР_1».

Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з рішеннями відповідача - суб'єкта владних повноважень. Однак, третьої особою, ОСОБА_4, до заяви про закриття провадження долучено копію договору оренди землі від 15.01.2019 року між Судововишнянської міською радою та ОСОБА_4, акта прийому - передачі земельної ділянки від 15.01.2019 року.

Відповідно до поданих третьою особою доказів, 15.01.2019 року між орендодавцем Судововишнянською міською радою та орендарем ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки, за яким передається земельна ділянка загальною площею 0,1834 га кадастровий номер НОМЕР_1 в оренду на 15 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться в АДРЕСА_3.

Також, третя особа ОСОБА_4 є власником нежитлових будівель на даній земельній ділянці, які належать йому на праві власності (реєстраційний номер 224 та 224).

Згідно поданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.01.2019 року №153497717, 18.01.2019 року державним реєстратором Дикою Л.В. зареєстровано:

речове право - право оренди земельної ділянки;

суб'єкт іншого речового права - ОСОБА_4;

опис об'єкта іншого речового права - в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1834 га, яка знаходиться в с. Дмитровичі Мостиського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_1;

підстава виникнення іншого речового права - договір оренди землі від 15.01.2019 року, видавник: Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області/ОСОБА_4.

Згідно наявних в матеріалах справи копій оскаржуваних рішень вбачається, що останні стосуються затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4 площею 0,1834 га та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки тією ж площею із зміною цільового призначення (кадастровий номер ділянки НОМЕР_1).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановлений законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1,2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством в сфері приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.04.2018 року у справі №815/6956/15 (провадження №11-192апп18) вказує на те, що публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

У відповідності до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, приписи ст.19 ЦПК України встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із цивільних відносин, у порядку цивільного судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Судом також враховуються висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.07.2018 року справа № 296/7213/14-а, про те, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, хоч у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Судом у даній справі встановлено, що оспорювані рішення Судововишнянської міської ради є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпли свою дію внаслідок його виконання і з прийняттям якого виникли правовідносини, зокрема у третьої особи право оренди земельної ділянки, як речове право.

Тобто оскаржувані ненормативні акти суб'єкта владних повноважень вичерпали свою дію у зв'язку з їх реалізацією. Таким чином, виник спір про цивільне право, і подальше оспорювання рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виникло таке право, не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави вважати, що в даному випадку є спір про право, оскільки третя особа є орендарем земельної ділянки та власником нежитлових будівель, розміщених на ній, а відповідач, Судововишнянська міська рада діє не як суб'єкт владних повноважень, а як юридична особа - власник майна, то предметом розгляду є приватно-правовий спір.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС суд закриває провадження у справі зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КАС України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Таким чином, суд, урахувавши суть спірних правовідносин та їх суб'єктний склад, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відтак, клопотання третьої особи підлягає до задоволення.

Керуючись ст.180, п.2 ч.2 ст.183, п.1 ч.1 ст.238, статтями 239, 241-243, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Заяву третьої особи про закриття провадження в адміністративній справі - задовольнити.

Закрити провадження у справі № 1340/3580/18 за позовом ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, Приватного підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» про визнання протиправними та скасування рішень.

Роз'яснити позивачу його право на звернення із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський оружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення (проголошення).

Повне судове рішення складно 18.02.2019 року.

Головуючий - суддя Карп'як О.О.

Суддя Ланкевич А.З.

Суддя Мартинюк В.Я.