Справа № 460/2635/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2019 року м. Рівне №460/2635/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача - Івенського О.Л. (директора, витяг з ЄДР); представника відповідача - не прибув; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення.

В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» (далі іменується - позивач) до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення фіскального органу від 15.08.2018 №6461/10/17-00-14-02-09.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до фіскального органу з повідомленням про надання вмотивованого рішення щодо проведення позапланової перевірки платника податків - ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна». Позивач просив повідомити причини відмови в застосуванні положень підпункту 38.11 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України до діяльності підприємства в період з 01.07.2015 по 31.12.2016. Також підприємство просило надати в своєму рішенні ґрунтовні та беззаперечні докази законності та правомірності призначення будь-яких перевірок стосовно ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» за період з 01.07.2015 - 31.12.2016. Фіскальний орган у своїй відповіді запитувану інформацію не надав, однак зазначив, що позапланова виїзна перевірка відносно позивача призначена у відповідності до чинного законодавства. Позивач зазначає, що така відповідь відповідача є протиправною та суперечить чинному законодавству. У зв'язку з чим просив позов задовольнити в повному обсязі та скасувати рішення від 15.08.2018 №6461/10/17-00-14-02-09.

Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що з 29.12.2014 ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» перейшов на облік до ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області. Від ПАТ «Кредобанк» отримані повідомлення про виявлені факти порушення законодавчо встановлених строків проведення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами платником податків. У зв'язку з чим, до ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» надіслані запити про надання пояснень та належним чином завірених копій документів щодо виконання умов контрактів та погашення заборгованості з підтверджуючими даними бухгалтерського обліку. На вказані запити підприємством не в повному обсязі надано належні документи та документальне підтвердження щодо виконання умов контрактів. У зв'язку з чим, фіскальним органом призначено позапланову перевірку дотримання валютного законодавства з 01.11.2015, тобто перевірка призначена за період після зміни підприємством місцезнаходження. Фіскальний орган зазначає, що позивач не погоджується з проведенням перевірки, оскільки здійснено зміну місцезнаходження підприємства з території проведення антитерористичної операції вивезення первинних документів за період 2010-2015 роки, в тому числі низки документів, що безпосередньо впливають на роботу підприємства у 2016-2017 роках. Однак, позивачу роз'яснено, що такі положення застосовуються до платників податків, які втратили первинні документи при проведенні антитерористичної операції та змінили місце знаходження, проте жодним чином не застосовується стосовно календарних періодів після перереєстрації підприємства на іншій території України. Зважаючи на те, що з 29.12.2014 позивач перебуває на податковому обліку в місті Рівне та інформація щодо порушення валютного законодавства стосувалося періоду вже після зміни місця реєстрації, дії контролюючого органу щодо призначення перевірки є правомірними. Відповідач зазначає, що ним було надано відповідь на звернення позивача у формі листа. Оскаржуваний позивачем лист, не відповідає критерію юридичної значимості, оскільки він не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення прав позивача. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 23.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 22.11.2018.

Ухвалою суду від 22.11.2018 підготовче засідання відкладено на 10.01.2019.

Ухвалою суду від 10.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу №460/2635/18 до судового розгляду по суті 07.02.2019.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, оскільки підстав для відкладення розгляду справи в порядку статей 203, 223 КАС України не існувало.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 07.02.2019.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» звернулося до фіскального органу з листом від 16.07.2017 №16/07-1 (вхідний від 20.07.2018), в якому зазначив, що ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» є підприємством, яке підпадає під застосування норм підпункту 38.11 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, та просив надати вмотивоване рішення про причини відмови в застосуванні положень підпункту 38.11 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України до діяльності платника податків за період 01.07.2015 - 31.12.2016 (а.с. 27).

В листі зазначено, що з огляду на триваючу АТО, а також зважаючи на дію прямої норми Закону України №1726-VIII від 03.11.2016, а саме пунктів 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень, якими установлено, що на період проведення антитерористичної операції забороняється проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України суб'єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, крім того заборона на проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання (в тому числі проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України) поширюється також на суб'єктів господарювання, які здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і які втратили первинну документацію щодо здійснення ними господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції, позивач просив надати докази законності призначення будь-яких перевірок стосовно ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» за період з 01.07.2015 по 31.12.2016.

За результатами розгляду листа платника податків, Головним управлінням ДФС у Рівненській області надано відповідь від 15.08.2018 №6461/10/17-00-14-02-09, яким повідомлено, що згідно інформаційної картки АІС «Податковий блок» - «Реєстрація ПП» ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» () перебуває на обліку в органах ДФС (ДПС) України з 25.06.2010. З 29.12.2014 платник податків перейшов з Маріупольської ОДПІ (Кіровський район м. Донецьк) (565) на облік до ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (1716, основне місце обліку ) - де на даний час і перебуває на обліку. Від ПАТ «КРЕДОБАНК» отримані повідомлення про виявлені факти порушення ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» законодавчо встановлених строків проведення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами (а.с. 28).

Фіскальний орган в листі зазначає, що на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України на адресу платника податків були направлені запити про надання пояснень та належним чином завірених копій документів щодо виконання умов контрактів та погашення заборгованості з підтверджуючими даними бухгалтерського обліку (№5221/17-16-14-00 від 19.04.2016, №10841/17-16-14-00 від 23.08.2016, №13670/17-16-14-00 від 27.10.2016, №833/10/17-00-14-02-09 від 03.03.2017, №2441/10/17-00-14-02-09 від 23.05.2017, №2392/10/17-00-14-02-09 від 23.05.2017). На вказані запити підприємством не надано в повному обсязі належні пояснення та документальне підтвердження щодо виконання умов контрактів. У зв'язку з ненаданням підприємством на направлені запити копій документів, Головним управлінням ДФС у Рівненській області призначена позапланова перевірка дотримання вимог валютного законодавства з 01.11.2015, тобто, перевірка призначена за період після зміни місця знаходження та перереєстрації до ДПІ в м. Рівному (основне місце обліку).

Зазначені в пункті 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України положення застосовуються до платників податків, які станом на 1 грудня

2016 року здійснили зміну своєї податкової адреси з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України.

Зазначені положення застосовуються до платників податків, які втратили первинні документи при проведенні антитерористичної операції та змінили місце знаходження станом на 01.12.2016, проте жодним чином не застосовується стосовно календарних періодів після перереєстрації підприємства на іншій території України.

Оскільки позапланова перевірка призначена за період з 01.11.2015, тобто після зміни місця знаходження та перереєстрації позивача до ДПІ у м. Рівному (основне місце обліку), тому перелічені норми у листах від 16.07.2017 №16/07-1 (вх. №7595/10/17-00 від 20.07.2018) та від 03.08.2018 №03/08-1 (вх. №8188/10/17-00 від 06.08.2018) не застосовуються до діяльності ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» з 01.11.2015.

Враховуючи вищевикладене, фіскальний орган у відповіді вказав, що призначення позапланової перевірки ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» відповідає вимогам чинного законодавства України (а.с. 28-31).

Позивачем на вказану відповідь подано скаргу до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої скарга залишена без задоволення (а.с. 32-37).

Вважаючи протиправним рішення відповідача від 15.08.2018 №6461/10/17-00-14-02-09, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом; індивідуальна податкова консультація - роз'яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій; узагальнююча податкова консультація - оприлюднення позиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що склалася за результатами узагальнення індивідуальних податкових консультацій, наданих контролюючими органами платникам податків, та/або у разі виявлення обставин, що свідчать про неоднозначність окремих норм такого законодавства;

Згідно з пунктами 52.1, 52.2 статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити: найменування для юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв'язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації; підпис платника податків; дату підписання звернення.

На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

Пунктом 53.3 статті 53 ПК України визначено, що платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Порядок надання такої податкової консультації регулюється главою 3 «Податкові консультації» розділу ІІ «Адміністрування податків, зборів, платежів» ПК України.

Таким чином, платник податків має право звернутися до контролюючого органу за консультацією стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління ДФС у Рівненській області з листом №16/07-1, в якому просив надати вмотивоване рішення та докази на його обґрунтування щодо правомірності призначення позапланової перевірки ТОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна».

У відповідності до пункту 52.3 статті 52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов'язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Наведені законодавчі приписи свідчать про те, що податкова консультація являє собою здійснене контролюючим органом у відповідь на звернення платника (платників) податків тлумачення певної норми закону, яка регулює порядок стягнення, адміністрування, нарахування або сплати податків і зборів та породжує звільнення платника від податкової відповідальності у разі її застосування, а для визнання недійсною податкової консультації Податковий кодекс України чітко визначає підставу - суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз'яснення конкретному платнику податків з конкретної норми закону, тому податкові консультації не мають сили нормативно-правового акта та не можуть вступати в конкуренцію з іншими рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень, оскільки за юридичною природою є відмінними від останніх.

Податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надана така консультація.

При цьому, Податковий кодекс України не визначає випадків, коли податковий орган має право відмовити у наданні податкової консультації, лише у разі виникнення питань, що не належать до їх повноважень.

Суд зазначає, що лист позивача не стосується саме питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, оскільки позивач просить вказати підстави правомірності проведення у нього позапланової перевірки. Тобто, таке звернення не являється листом про надання індивідуальної податкової консультації.

Лист платника податків №16/07-1 не відповідає формі звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації, а тому такий лист розглянуто фіскальним органом як звернення громадян у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».

Абзацом третім статті 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до абзацу першого статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

З матеріалів справи встановлено, що лист позивача розглянуто відповідачем у строки, визначені Законом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При чому, дане право реалізується шляхом звернення до суду з позовом про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Тобто, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, оскільки право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає, оскільки звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Враховуючи наведене, обов'язковою умовою захисту в адміністративному суді прав, свобод, інтересів фізичних осіб є одночасна наявність двох факторів: існування публічно-правових відносин між позивачем та відповідачем - суб'єктом владних повноважень; наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачем у таких правовідносинах.

Статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З даного приводу суд зазначає, що між позивачем та відповідачем не виникало жодних публічних правовідносин, оскільки останні могли виникнути лише в тому випадку, коли б позивач звернувся до відповідача за індивідуальною податковою консультацією, та в подальшому йому було б відмовлено у наданні такої консультації відповідним рішенням.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідачем жодним чином не порушено законне право та інтерес позивача, відповідачем не приймалося рішення (акт індивідуальної дії) про відмову у наданні консультації, чи надання такої консультації було б предметом оскарження.

Разом з тим, суд зазначає, що у відповіді фіскальний орган на обґрунтування своєї позиції посилається на рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 у справі №817/542/17, відповідно до якого платнику податків відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки.

З даного приводу суд зазначає, що в матеріалах справи міститься копія постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 у справі №817/542/17, якою визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Рівненській області від 07 квітня 2017 року №323 «Про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТзОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» » (а.с. 91).

Наказ від 07.04.2017 №323 «Про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТзОВ «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» », стосувався питання проведення перевірки платника податків з питань дотримання вимог валютного законодавства за розрахунками по зовнішньоекономічних контрактах №001 від 01.11.2015, №188 від 26.02.2016, №005/16 від 24.02.2016, №22/16 від 12.04.2016, №176 від 18.02.2016, №258 від 05.05.2016, №315 від 24.06.2016, №Б-018668 від 03.08.2016, за період з 01.11.2015 по 31.03.2017.

При чому, однією з підстав звернення до суду з таким позовом, було питання щодо поширення на платника податків мораторію щодо проведення перевірки через зміну реєстрації місцезнаходження у зв'язку з проведення АТО та втратою частини документів. Саме такі питання ставилися позивачем в листі №16/07-1, відповідь за яким оскаржується у даній адміністративній справі №460/2635/18.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 у справі №817/542/17 рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову - відмовлено (а.с. 100).

Представник позивача у судовому засіданні вказав, що справа №817/542/17 перебуває на розгляду у Верховному Суді, проте наразі рішення по суті спору немає.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 у справі №817/1506/17, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки від 27.09.2017 №1480 (а.с. 72).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №817/1506/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» задоволено, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від «08» листопада 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 27 вересня 2017 року №1480 про проведення документальної планової перевірки ТОВ «ТД «Білоруський льон - Україна».

Постановою Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №817/1506/17 (провадження №К/9901/51317/18) касаційну скаргу фіскального органу залишено без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №817/1506/17 - без змін (а.с. 84).

Таким чином, посилання фіскального органу у відповіді від 15.08.2018 на рішення у справі №817/542/17 є безпідставними та такими, що не можуть обґрунтовувати позицію фіскального органу з постановленого питання щодо проведення перевірки.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В рішенні Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп (справа 3/35-313) вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати (породжують) права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта, а відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги та приписи.

Суд зазначає, що оскаржуваний позивачем лист (відповідь) не відповідає критерію юридичної значимості, оскільки він не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення прав позивача. Дана відповідь не створює жодних правових наслідків для суб'єкта господарювання та не впливає на права та обов'язки суб'єкта господарювання. Така відповідь не містить ознаки акта індивідуальної дії.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, що не підлягають до задоволення.

Судові витрати на користь позивача у відповідності до статті 139 КАС України не стягуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» (33001, місто Рівне, вулиця Петра Могили, 61; ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, місто Рівне, вулиця Відінська, 12; ) про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 лютого 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.