Справа № 332/617/17 (2-а/332/34/17)
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2019 року

Київ

справа №332/617/17 (2-а/332/34/17)

адміністративне провадження №К/9901/44603/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року (судді Суховаров А.В., Головко О.В., Ясенова Т.І.) у справі № 332/617/17 (2-а/332/34/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя (далі - управління ПФУ) про зобов'язання призначити пенсію за віком,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним рішення управління ПФУ від 26 серпня 2017 року № 79 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства; зобов'язати управління ПФУ призначити їй дострокову пенсію за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства, починаючи з 27 травня 2016 року.

Суди встановили, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно з довідкою МСЕК від 22 вересня 2014 року серії АВ № 0291133 є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства.

У травні 2016 року позивачка звернулась до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням від 26 серпня 2017 року № 79 управління ПФУ відмовило у задоволенні заяви. Своє рішення обґрунтувало тим, що на підставі пункт 3 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), ОСОБА_1 не подала додаткових документів для підтвердження страхового стажу або акту обстеження для зарахування часу догляду за дитиною, яка має інвалідність, до трудового стажу. Оскільки ОСОБА_1 має трудовий стаж 12 років 1 місяць 19 днів, медичних відомостей про те, що інвалідність дитини могла настати до 6 річного віку не надала, тому управління ПФУ відмовило їй призначити достроково пенсію за віком після досягнення 50 років.

Заводський районний суд м. Запоріжжя постановою від 03 квітня 2017 року позов задовольнив.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 06 червня 2017 року рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 не погодилася із рішенням суду апеляційної інстанцій і подала касаційну скаргу про його скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції. Зазначає, що у матеріалах справи достатньо медичних документів лікувально-профілактичних закладів, які свідчать про настання інвалідності до досягнення дитиною 18 років.

На касаційну скаргу управління ПФУ надіслало відзив, у якому просить відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, на підставі яких були прийняті оскаржені рішення, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень цього Закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері дітей з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

За приписами пункту 25 Порядку, у разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку, або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Отже, мати дитини з інвалідністю має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення нею шестирічного віку, або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

На підставі дослідженої довідки обласної клінічної психіатричної лікарні Запорізької обласної ради від 23 лютого 2017 року було встановлено, що вперше ОСОБА_2 оглянула лікарсько-консультативна комісія 12 квітня 1996 року у віці 6 років 10 місяців та на підставі цього рішення їй призначено державну допомогу як дитині з інвалідністю строком на 2 роки.

Відповідно до довідки медико-соціальної експертизи від 22 вересня 2014 року серії АВ № 0291133 на строк до 01 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнана особою, що має інвалідність ІІІ групи з дитинства.

З огляду на те, що дочка позивачки визнана інвалідом з дитинства у п'ятнадцятирічному віці, висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що її дочка мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку не надала, тому відмова управління ПФУ призначити дострокову пенсії за віком є законною та обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанцій правильно визначив предмет спору, характер спірних правовідносин, обсяг та зміст фактичних обставин справи, нормативне регулювання спірних відносин, повно та всебічно дослідив наявні у матеріалах справи докази та дійшов слушного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі наведені доводи, які були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, й щодо яких наведені докладні мотиви спростування. У ній не наведено аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в правильності застосування норм матеріального права чи дотриманні норм процесуального права при ухваленні оскарженого рішення або вчиненні процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

Отож, касаційну скаргу позивачки слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко