Справа № 240/5883/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/5883/18

категорія 11.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Верховного Суду - Данішевської Валентина Іванівна третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Голови Верховного суду Данішевської Валентини Іванівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, в якому просить:

- визнати бездіяльність Голови Верховного Суду Данішевської Валентини Іванівни щодо не видання наказу та не проведення службового розслідування щодо особистої зацікавленості судді ОСОБА_3 в майні Коростишівської спільної міжгосподарської організації "Райагрошляхбуд", в ході якого зобов'язати комісію з службового розслідування виїхати та відібрати пояснення у звільнених працівників відділення Фонду соціального страхування у Коростишівському районі;

- зобов'язати голову Верховного Суду Данішевську Валентину Іванівну видати наказ та провести службове розслідування щодо особистої зацікавленості судді ОСОБА_3 в майні Коростишівської спільної міжгосподарської організації "Райагрошляхбуд", в ході якого зобов'язати комісію з службового розслідування виїхати та відібрати пояснення у звільнених працівників відділення Фонду соціального страхування у Коростишівському районі;

- визнати бездіяльність голови Верховного Суду Данішевської Валентини Іванівни щодо не подання звернення позивача на збори суддів Верховного Суду;

- зобов'язати голову Верховного Суду Данішевську Валентину Іванівну подати звернення ОСОБА_1 для розгляду на зборах суддів Верховного Суду, для чого такі збори організувати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він разом із громадською організацією "Проти придурків та ідіотів" відповідно до Закону України "Про звернення громадян" звернувся до Голови Верховного Суду Данішевською Валентини Іванівни із заявою, в якій просив провести службове розслідування щодо порушення, допущеного суддею Другої судової палати Касаційного цивільного суду ОСОБА_3, оскільки, на його думку, суддя ОСОБА_3 мала особисту зацікавленість щодо негативного судового рішення по справі № 280/1540/15-ц, тому що була заінтересована в одержанні майна Коростишівської спільної міжгосподарської організації "Райагрошляхбуд". Позивач вказує, що за результатами розгляду його заяви відповідач листом від 12.11.2018 № 2727/0/2-18 відмовив йому в розгляді питань, вказаних в заяві. Крім того, на думку позивача, відмовляючи в задоволенні заяви, відповідач не врахувала висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.06.2018 по справі № 280/1540/15-ц, чим порушила ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якого висновки щодо застосування норм права, викладі у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 вважає, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо невидання наказу та непроведення службового розслідування особистої зацікавленості судді ОСОБА_3 в майні Коростишівської спільної міжгосподарської організації "Райагрошляхбуд", а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

04 лютого 2019 року до суду надійшов відзив Голови Верховного Суду Данішевської Валентини Іванівни на позовну заяву, в якому вона просила суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі та зазначила, що при розгляді його заяви вх. № 248/0/1-18 від 31.10.2018 Верховним Судом було повністю дотримано вимоги Закону України "Про звернення громадян" та Закону України "Про судоустрій та статус суддів". На підтвердження такої правової позиції вказано, що, враховуючи відсутність у Голови Верховного Суду повноважень щодо здійснення перевірок професійної діяльності суддів та беручи до уваги гарантовану Конституцією України заборону впливу на суддів, їх незалежність при здійсненні правосуддя, заява ОСОБА_1 була розглянута у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян". А тому, в листі від 12.11.2018 № 2727/0/2-18 позивачу було роз'яснено, що відповідно до статті 115 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" факти, які свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку суддею, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом) та про можливість звернень безпосередньо до цього колегіального, незалежного конституційного органу державної влади та суддівського врядування для вирішення питань, викладених в його заяві (а.с.28-29).

11 лютого 2019 року позивачем на електронну адресу суду була надіслана заява про забезпечення доказів в адміністративній справі № 240/5883/18, в якій він просив суд витребувати з Коростишівського районного суду Житомирської області матеріали справи № 280/1540/15-й для їх огляду в суді. Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення доказів було відмовлено.

Крім того, 11 лютого 2019 року та 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду були надісланні клопотання, в яких він просив суд здійснити розгляд адміністративної справи № 240/5883/18 в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування заяви зазначено, що рішення у справі має надзвичайно важливе значення для позивача, а розгляд справи становить значний суспільний інтерес. Розглянувши вищезазначені клопотання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, а тому ухвалою від 18 лютого 2019 року відмовив позивачу в розгляді адміністративної справи № 240/5883/18 в порядку загального позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з таких підстав.

Судом встановлено, що заявник 1 - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" та заявник 2 - ОСОБА_1 спільно звернулись до Голови Верховного Суду Данішенської Валентини Іванівни із заявою від 31.10.2018 № 12 (зареєстрованою у Верховному Суді 31.10.2018 за вх. № 2484/0/1-18) про розслідування порушення, допущеного суддею Другої судової палати Касаційного цивільного суду ОСОБА_3 У заяві заявники зазначили, що суддя ОСОБА_3 мала особисту зацікавленість щодо негативного судового рішення по справі № 280/1540/15-ц та була заінтересована в одержанні майна Коростишівської спільної міжгосподарської організації "Райагрошляхбуд", а тому просили: видати наказ та провести службове розслідування щодо особистої зацікавленості судді ОСОБА_3 в майні Коростишівської спільної міжгосподарської організації "Райагрошляхбуд", в ході якого зобов'язати комісію з службового розслідування виїхати та відібрати пояснення у звільнених працівників відділення Фонду соціального страхування у Коростишівському районі; розглянути дане звернення на зборах суддів Верховного Суду; матеріали розслідування направити Вищій раді правосуддя для прийняття відповідного рішення. Крім того, заявники просили при розгляді їх звернення врахувати висновок Верховного Суду викладений в постанові від 06 червня 2018 року у справі №280/1540/15-ц (провадження №61-5053св18), за яким наявність письмового звернення громадянина дає підстави посадовим особам призначати службові розслідування з перевищенням повноважень визначених Законом, в ході службових розслідувань поширювати недостовірну інформацію, що міститься в зверненнях невизначеному колу осіб (а.с.31).

За результатами розгляду вищезазначеної заяви (звернення) Голова Верховного Суду Данішевська Валентина Іванівна листом від 12.11.2018 вих. № 2727/0/2-18 (а.с.10) повідомила ОСОБА_1, що згідно з ст. 39 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" до повноважень Голови Верховного Суду не віднесено вирішення порушених в заяві питань, зокрема здійснення перевірок професійної діяльності суддів Верховного Суду. Крім того, заявнику було повідомлено, що відповідно до ст. 115 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" факти, які свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку суддею, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом), а тому ОСОБА_1 було роз'яснено про можливість звернення безпосередньо до Вищої ради правосуддя з дисциплінарною скаргою, в порядку передбаченому чинним законодавством України.

В свою чергу позивач вважає протиправною таку бездіяльність відповідача щодо невидання наказу та непроведення службового розслідування особистої зацікавленості судді ОСОБА_3 в майні Коростишівської спільної міжгосподарської організації "Райагрошляхбуд", а тому звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись із заявою до Голови Верховного Суду Данішевської В.І., позивач просив вчинити дії щодо проведення службового розслідування відносно судді Верховного Суду в Касаційному цивільному суді - ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) Верховний Суд очолює Голова Верховного Суду, якого обирає на посаду та звільняє з посади шляхом таємного голосування Пленум Верховного Суду з числа суддів Верховного Суду в порядку, встановленому цим Законом.

Повноваження Голови Верховного Суду визначені ч. 2 ст. 39 Закону №1402-VIII, згідно з якою Голова Верховного Суду:

1) представляє Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України у зносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами, а також із судовими органами інших держав та міжнародними організаціями;

2) визначає адміністративні повноваження заступника Голови Верховного Суду;

3) скликає Пленум Верховного Суду; вносить на розгляд Пленуму подання щодо обрання на посаду секретаря Пленуму; виносить на розгляд Пленуму питання та головує на його засіданнях;

4) контролює ефективність діяльності апарату Верховного Суду, погоджує призначення на посаду керівника апарату суду та його першого заступника, вносить подання про застосування до керівника апарату суду та його першого заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства;

5) інформує Пленум Верховного Суду про діяльність Верховного Суду;

6) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Голова Верховного Суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження (ч.3 ст. 39 Закону №1402-VIII).

Оскільки вищезазначеними нормами не передбачено проведення Головою Верховного Суду службового розслідування стосовно судді Верховного Суду, то видання наказу про проведення такого розслідування також не належить до повноважень Голови Верховного Суду.

Крім того, суд відмічає, що чинним законодавством не передбаченого такого правого інституту як службове розслідування стосовно певного судді.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закон №1402-VIII втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Недоторканність суддів є одним із елементів їхнього статусу, який має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Саме для забезпечення недоторканості суддів передбачений особливий порядок притягнення їх до юридичної (дисциплінарної) відповідальності.

Дисциплінарна відповідальність суддів є особливим, самостійним видом юридичної відповідальності, який застосовується у специфічній сфері людського життя - сфері правосуддя і пов'язаний із професійною діяльністю спеціальних суб'єктів - суддів. Дисциплінарна відповідальність виступає гарантом виконання суддями своїх службових обов'язків та забезпечення прав громадян на професійний та справедливий судовий розгляд їх справ.

Так, порядок подання та розгляду скарги на дії судді визначений в ст. 106-108 Закону №1402-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 107 Закону №1402-VIII право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

Частиною 2 статті 107 Закону №1402-VIII встановлено, дисциплінарна скарга подається у письмовій формі та повинна містити такі відомості: 1) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку; 2) прізвище, ім'я, по батькові та посада судді (суддів), щодо якого (яких) подано скаргу; 3) конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді; 4) посилання на фактичні дані (свідчення, докази), що підтверджують зазначені скаржником відомості. Дисциплінарна скарга підписується скаржником із зазначенням дати її підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 108 Закону №1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.

Статтею 42 Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя" (далі - Закон № 1798-VIII) визначено, що дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", або за ініціативою Дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.

Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що розгляд скарги на дії судді належить до виключної компетенції Вищої ради правосуддя та здійснюється у формі дисциплінарного провадження у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розслідування порушення, допущеного суддею Другої судової палати Касаційного цивільного суду ОСОБА_3 в частині відмови у видачі наказу та проведення службового розслідування стосовно судді ОСОБА_3, діяв відповідно до чинного законодавства.

Щодо зазначеної в заяві ОСОБА_1 вимоги розглянути його заяву на зборах суддів Верховного Суду, суд зазначає наступне.

Частиною 1, 2 ст. 128 Закону №1402-визначено, що збори суддів - зібрання суддів відповідного суду, на якому вони обговорюють питання внутрішньої діяльності цього суду та приймають колективні рішення з обговорюваних питань.

Збори суддів скликаються головою відповідного суду за власною ініціативою або на вимогу не менше третини загальної кількості суддів цього суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 Закону №1402-VIII збори суддів: 1) обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, що є обов'язковими для суддів та працівників цього суду; 2) визначають спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій справ; 3) визначають рівень навантаження на суддів відповідного суду з урахуванням виконання ними адміністративних або інших обов'язків; 4) заслуховують звіти суддів, які обіймають адміністративні посади в цьому суді, та керівника апарату суду; 5) звертаються з поданням про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката, прокурора, посадової особи органу державної влади чи органу місцевого самоврядування за вчинення дій або бездіяльності, що порушують гарантії незалежності суду та судді; 6) здійснюють інші повноваження, визначені цим Законом.

З аналізу зазначених норм вбачається, що заяви фізичних та/або юридичних осіб щодо дій суддів не належать до кола питань, що можуть бути вирішенні на зборах суддів відповідного суду, в якому працює суддя, стосовно якого надійшла заява.

В свою чергу, питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, врегульовані Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян".

Разом з тим, ст. 12 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" визначено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

З огляду на зазначене, подана ОСОБА_1 заява не могла бути розглянута в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що надаючи, у відповідь на заяву позивача, в листі від 12.11.2018 № 2727/0/2-18 роз'яснення про можливість звернення ним безпосередньо до Вищої ради правосуддя для вирішення питань, викладених в його заяві, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, відтак - не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258, 263, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Голови Верховного суду Данішевської Валентини Іванівни (вул. П.Орлика, 8, м. Київ, 01043) третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" (вул. Гагаріна, 48, м.Коростишів, Житомирська область, 12501; ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 (вул. П.Орлика, 8, м. Київ, 01043) про визнання бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович