Справа № 638/11490/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 р.Справа № 638/11490/17

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 (повний текст складено 22.10.2018, головуючий суддя І інстанції Штих Т.В., м.Харків) по справі № 638/11490/17 за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 01.08.2017 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі по тексту - Шевченківське об'єднане УПФУ м. Харкова, відповідач), в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, прийнятих судом, просила суд :

визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова (далі по тексту - УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова), правонаступником якого є Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова, по ненарахуванню ОСОБА_2, починаючи з 31.01.2014, фіксованої індексації в розмірі 113,13 грн.,

зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період починаючи з 31.01.2014 з відновленням нарахування фіксованої індексації в розмірі 113,13 грн. і виплатити їй недоотримані кошти;

визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова по відмові ОСОБА_2 в перерахунку пенсії по стажу на підставі довідки № 962 від 17.11.2008, виданої ПАТ «Харківхолодмаш»,

зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 по стажу на підставі довідки № 962 від 17.11.2008, виданої ПАТ «Харківхолодмаш», починаючи з 23.05.2017, і виплатити їй недоотримані кошти;

стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 по справі № 638/11490/17 адміністративний позов ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано противоправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова по ненарахуванню, починаючи з 31 січня 2014 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, фіксованої індексації в розмірі 113 гривен 13 копійок, та зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період починаючи з 31 січня 2014 року з відновленням нарахування фіксованої індексації в розмірі 1123 гривен 13 копійок і невиплати їй недоотримані кошти.

Визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова по відмові ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в перерахунку пенсії по стажу на підставі довідки № 962 від 17 листопада 2008 року, виданої ПАТ « Харківхолодмаш», та зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 по стажу на підставі довідки № 962 від 17 листопада 2008 року, виданої «Харківхолодмаш», починаючи з 23 травня 2017 року і виплатити їй недоотримані кошти.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 по справі № 638/11490/17 виправлено описку в тексті рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова по ненарахуванню, починаючи з 31 січня 2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, фіксованої індексації в розмірі 113 гривен 13 копійок, та зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період починаючи з 31 січня 2014 року з відновленням нарахування фіксованої індексації в розмірі 113 гривен 13 копійок і виплатити їй недоотримані кошти.

Визнати протиправними дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова по відмові ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в перерахунку пенсії по стажу на підставі довідки № 962 від 17 листопада 2008 року, виданої ПАТ «Харківхолодмаш», та зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 по стажу на підставі довідки № 962 від 17 листопада 2008 року, виданої «Харківхолодмаш», починаючи з 23 травня 2017 року і виплатити їй недоотримані кошти.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 по справі № 638/11490/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у спірних відносинах мало місце тривале ненадання відповідачем відповіді на звернення ОСОБА_2 щодо її пенсії, оскільки позивач звернулась до відповідача за роз'ясненнями стосовно збереженої об1єднаної доплати до пенсії на початку 2015 року, а відповідь, яка дійсно пояснювала нарахування та припинення нарахування об'єднаної доплати в розмірі 113,13 грн., отримана позивачкою лише у червні 2017 року після тривалого листування. При цьому було встановлено, що при нарахуванні пенсії позивачу мало місце порушення законодавства про індексацію доходів населення. Позивач є літньою людиною, інвалідом 2 групи з дитинства. Для з'ясування вказаної інформації позивачем більше ніж за два роки було витрачено багато фізичних і душевних сил, довелося багато нервувати через такі протиправні дії відповідача, що призвело до погіршення фізичного здоров'я. З огляду на викладене, з посиланням на ст.56 Конституції України, ст.107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стверджує про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, розмір якої повинен бути значним як для позивача, так і для відповідача.

Відповідач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 по справі № 638/11490/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Шевченківського об'єднаного УПФУ на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 500000 грн. - без змін. Зазначив, що представником позивача не вказано, в чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та не надано жодних доказів, що підтверджують заподіяння відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди. Таким чином, вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою та належним чином не мотивованою. Крім того, законодавством про пенсійне забезпечення відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду , що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом 2 групи та інвалідом з дитинства. З 19.01.1991 позивачу була встановлена пенсія по інвалідності, з 31.07.2009 позивач за її заявою переведена на пенсію у зв'язку зі втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_4.

Згідно розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 291 від 23.06.2014 «Про встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною» з 31.01.2014 позивачу призначено пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 70% від надбавки, яка була б встановлена годувальнику (померлому батьку позивача ОСОБА_5) - 32% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова.

На початку 2015 року позивач звернулась до відповідача з проханням надати відомості про те, як змінився розмір її пенсії у зв'язку з призначенням пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Листом від 24.02.2015 № 41/л-11 відповідач надав розрахунки пенсії позивача станом на 01.01.2014 та станом на 01.01.2015.

З порівняння цих розрахунків ОСОБА_2 дізналась про те, що починаючи з 31.01.2014 її пенсійні виплати зменшені, зокрема, на суму об'єднаної доплати 113,13 грн. Оскільки діючим законодавством не передбачений термін «об'єднана доплата», то ОСОБА_2 неодноразово зверталась до відповідача, до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, до Пенсійного фонду України з вимогами роз'яснити, що саме мається на увазі. Однак, як вбачається з матеріалів справи, листи пенсійних органів (від 03.04.2015 № 339/л-14, від 20.05.2015 № 4577/л-11, від 23.03.2017 № 4433-02/16, від 11.04.2017 № 425-02/49) не містили відповіді на вказане питання.

Лише листом від 08.06.2017 № 84/л-11 відповідач надав пояснення, що в розрахунку пенсії до 31.01.2014 збережена об'єднана доплата в розмірі 113,13 грн - це фіксована індексація, яка сформована з 01.10.2012 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік» для забезпечення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 року № 526 та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення». Також було роз'яснено, що з 31.01.2014 року раніш встановлений розмір збереженої об'єднаної доплати (фіксованої індексації) зменшується після перерахунку пенсії, якщо підвищення призначеного розміру пенсії менше суми фіксованої індексації. Зменшення фіксованої суми індексації проводиться на суму підвищення пенсії.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача про те, що він, незважаючи на численні запити, отримав від відповідача інформацію щодо юридичного обґрунтування такої складової пенсії, як «об'єднана доплата», та підстав припинення її виплати з 31.01.2014 року лише у червні 2017 року.

З листів відповідача від 08.06.2017 № 84/л-11 та від 05.07.2017 у № 4504-02-1/49 та заперечень відповідача на позов слідує, що відповідач припинив нарахування та виплату об'єднаної доплати, що є фіксованою індексацією, одразу після нарахування позивачу пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом про визнання протиправними дій УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова щодо ненарахування ОСОБА_2 з 31.01.2014 фіксованої індексації в розмірі 113,13 грн., визнання протиправними дій Шевченківського об'єднаного УПФУ по відмові ОСОБА_2 в перерахунку пенсії по стажу на підставі довідки № 962 від 17.11.2008, виданої ПАТ «Харківхолодмаш», та зобов'язання Шевченківського об'єднаного УПФУ провести перерахунок пенсії позивачці за період починаючи з 31.01.2014 з відновленням нарахування фіксованої індексації в розмірі 113,13 грн., провести перерахунок пенсії по стажу на підставі вказаної вище довідки ПАТ «Харківхолодмаш», починаючи з 23.05.2017, та виплатити їй недоотримані кошти, а також про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 500000,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно було припинено нарахування позивачу фіксованої індексації в розмірі 113,13 грн., починаючи з 31.01.2014, а також з того, що відповідачем безпідставно відмовлено ОСОБА_2 у перерахунку пенсії від стажу на підставі довідки ПАТ «Харківхолодмаш»№ 962 від 17.11.2008.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено склад цивільного правопорушення з боку відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до статті 56 Конституції кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 5 Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України «Про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України» від 30.07.2015 року № 13-1, під час здійснення прийому та обслуговування особи користуються правами, передбаченими Законами України "Про звернення громадян", «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», законодавством про пенсійне забезпечення, законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відповідні відносини.

Особи, що звертаються до органів Пенсійного фонду, мають право: звертатися до органів Пенсійного фонду особисто або через представника, повноваження якого оформлено у встановленому законом порядку; одержати відповідь про результати розгляду звернення в обраний ними спосіб (усно, в письмовій та/або електронній формі); ознайомлюватись з матеріалами пенсійної справи, отримувати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії, про періоди страхового стажу та заробітної плати, яка врахована при розрахунку пенсії, копії документів, які знаходяться в пенсійній справі; безоплатно отримувати інформацію про особу, що обробляється Пенсійним фондом; отримувати консультації та роз'яснення щодо застосування законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, пенсійне забезпечення, у тому числі щодо прав та обов'язків платника єдиного внеску та застрахованої особи; інші права, визначені чинним законодавством.

Відповідно до ч.3 Положення встановлені принципи здійснення прийому та обслуговування осіб, що звертаються до органів Пенсійного фонду: додержання вимог чинного законодавства та етичних норм поведінки; прозорість, відкритість та зрозумілість дій у сфері надання послуг; компетентність та ефективність; своєчасність та якість; нерозголошення інформації, повідомленої особою, яка звертається за отриманням послуги, крім випадків, встановлених чинним законодавством; орієнтація на одержувача - формування ефективної системи взаємодії з одержувачем послуги, надання послуги на базі централізованих інформаційних технологій незалежно від місця взяття його на облік (проживання, перебування на обліку); інформованість - функціонування постійно діючої системи інформаційного забезпечення одержувача послуги.

Відповідно до ч.7 Положення органи Пенсійного фонду зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно розглядати звернення; забезпечувати реалізацію передбачених законодавством прав осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду; повідомляти осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду, про результати перевірки звернення і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснювати порядок оскарження прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі звернень іншим органам.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано констатовано допущене відповідачем тривале порушення прав ОСОБА_2 внаслідок ненадання на протязі більше двох років (з лютого 2015 року по червень 2017 року) змістовної відповіді щодо складових пенсії позивача, нарахування та виплата яких припинились.

Разом з тим, надаючи оцінку вимогам позивача про стягнення моральної шкоди та наявним в матеріалах справи доказам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що для з'ясування інформації про нарахування пенсії позивачем було витрачено більше ніж два роки, внаслідок чого було витрачено багато фізичних і душевних сил; позивачу довелося багато нервувати через протиправні дії відповідача, що призвело до погіршення фізичного здоров'я.

Разом з тим, колегія суддів вказує, що конкретних наслідків погіршення здоров'я, пов'язаних з порушенням прав позивача Шевченківським об'єднаним УПФУ, представник позивача не навів. Доводи про погіршення здоров'я позивачки викладені загальними фразами.

На підтвердження доводів про погіршення здоров'я ОСОБА_2 представником позивача не надано жодних доказів (медичних довідок, висновків тощо).

Доказів настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні ст.23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди, представником позивача також не надано.

Враховуючи викладене, не заперечуючи факту допущених відносно позивача протиправних дій з боку УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова та Шевченківського об'єднаного УПФУ щодо невірного нарахування пенсії та щодо ненадання належних та зрозумілих відповідей на звернення ОСОБА_2, колегія суддів зазначає, що представником позивача не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв'язку з протиправними діями відповідача утворювали підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Крім того, представник позивача жодним чином не обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди, зазначивши лише, що розмір заявленої до стягнення моральної шкоди повинен бути значним як для позивача, так і для відповідача, і лише в цьому випадку він буде справедливим та буде виконувати функцію попередження подібних дій з боку відповідача у майбутньому.

Разом з тим, саме по собі таке твердження представника позивача не є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 500000 грн., оскільки позивачем доводиться, а судом оцінюється наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також не зазначено, з чого виходив позивач при оцінюванні заподіяної йому шкоди, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з Шевченківського об'єднаного УПФУ моральної шкоди в сумі 500000 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 по справі № 638/11490/17 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 по справі № 638/11490/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, а у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц М.М. Яковенко