Справа № 560/3510/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3510/18

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

14 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Ковальчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року (повний текст якої складено в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної служби України з питань праці Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з питань праці Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з п. 33 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області (Ящук О.В., Кухар Л.I.) 19 вересня 2018 року проведено відвідування ФОП ОСОБА_4, який здійснює підприємницьку діяльність у приміщенні спеціалізованого магазину за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 11М, що підтверджується Службовою запискою від 20.09.2018. На момент відвідування у приміщенні магазину знаходилася одна особа, яка зазначила, що для укладення трудового договору з фізичною особою-підприємцем жодних документів не надавала та договір не підписувала (арк. спр. 43).

Відповідно до письмового пояснення від 19 вересня 2018 року, 17:15 год., наданого ОСОБА_7, вона працює у кіоску «Coffemonio» за адресою м. Хмельницький вул. Зарічанська, 11М у ФОП ОСОБА_4 з 18.09.2018 року. Робочий день триває з 7:30 до 21:00. В обов'язки входить приготування та продаж напоїв. Заробітна плата буде виплачена після успішного стажування. Жодних документів для оформлення на роботу не надавала. Жодних договорів з ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не укладала (арк. спр. 42).

21.09.2018 року відповідачем прийнято наказ за №184, згідно якого вирішено провести інспекційне відвідування по додержанню законодавства про працю, зокрема, у ФОП ОСОБА_4 (арк. спр. 44).

Відповідно до Направлення на проведення інспекційного відвідування за №809/18 від 21.09.2018 року доручено проведення інспекційного відвідування по додержанню законодавства про працю у ФОП ОСОБА_4, згідно наказу №184 від 21.09.2018 інспекторам Ящук Оксані Володимирівні та Кухар Людмилі Петрівні (арк. спр.45).

З 21.09.2018 року по 24.09.2018 року працівниками відповідача проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №22/01/2733-ІВ від 24.09.2018 року, яким встановлено, що фактичні трудові відносини між ОСОБА_7 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 станом на 19.09.2018 року належним чином не оформлені. Трудовий договір у письмовій формі належним чином із вищевказаною особою, як найманим працівником, відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України станом на 19.09.2018 року не укладено, до початку допуску працівника до роботи своєчасно не подано відповідне повідомлення до органів ДФС, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу". Також в даному акті вказано, зокрема, що законодавство України не передбачає стажування найманих працівників. В ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_4 надав письмові пояснення, що з 20 вересня 2018 року він співпрацює з ФОП ОСОБА_7 Щодо роботи ОСОБА_7 18-19 вересня 2018 року пояснення надати відмовився (арк. спр. 46-51, 53).

27.09.2018 року позивачем було подано до Управління Держпраці у Хмельницькій області заперечення/зауваження до акту інспекційного відвідування, згідно яких він надав ряд документів, за якими ОСОБА_7 уклала трудовий договір з ОСОБА_4 18.09.2018 року. Зокрема, позивачем надано: 1) копія повідомлення про прийняття працівника на роботу; 2) копія трудового договору з працівником ОСОБА_7; 3) копія заяви про прийняття працівника на роботу ОСОБА_7; 4) пояснення працівника ОСОБА_7; 5) копія наказу про прийняття працівника ОСОБА_7 на роботу (арк. спр. 26).

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 14.09.2018 на ім'я ФОП ОСОБА_4 просить про прийняття на роботу (арк. спр. 11).

Наказ №02-09/2018 від 14.09.2018 року, виданий ФОП ОСОБА_4, про прийняття ОСОБА_7 на роботу з 18.09.2018 року на посаду продавець-консультант (арк. спр. 12).

Відповідно до Трудового договору від 18.09.2018, правочин укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (працівником), згідно якого працівник зобов'язаний виконувати роботу продавця-консультанта (арк. спр. 13).

Повідомлення про прийняття працівника на роботу (дата початку роботи - 18.09.2018 року), яке, однак, було подано до ГУ ДФС у Хмельницькій області лише 27.09.2018 року, що підтверджується реєстраційною відміткою на такому повідомленні (арк. спр. 15), а також листом ГУ ДФС у Хмельницькій області "Про надання інформації" від 07.11.2018 року за №28505/9/22-01-13-01-17 (арк. спр. 40).

Листом від 01.10.2018 року за №4499/18 Управління Держпраці у Хмельницькій області повідомило позивача, що стосовно наданих в Управління копій документів, які б свідчили про належне оформлення трудових відносин із найманим працівником ОСОБА_7, є всі підстави вважати, що вони складені після проведення інспекційного відвідування з метою приховання неоформлених трудових відносин. Про зазначене свідчить відсутність документів про оформлення трудового договору із ОСОБА_7 під час інспекційного відвідування, а також відсутність належно оформлених документів про повідомлення органів ДФС про прийняття працівника на роботу (арк. спр. 27).

Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 16.10.2018 року за №22/508 накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 штраф у розмірі 111690 грн., на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України (арк. спр. 57-58).

Згідно з п.2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМ України від 26.04.2017 року, № 295 (далі - Порядок №295), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Водночас, відповідно до п.33 Порядку №295 інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи дотримання законодавства про працю, моніторингу стану його дотримання, у тому числі щодо оформлення трудових відносин.

Згідно з абз.3 ч.1 п.11 Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

Однак винесення будь-яких рішень за наслідками відвідування у порядку п.33 Порядку №295 законодавством не передбачено. Проте отримання письмових пояснень від працівника під час відвідування відповідає вимогам Порядку №295.

Пунктом 8 Порядку №295 визначено, що про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Згідно з п.20 Порядку №295, акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Отже, результати проведеного інспекційного відвідування були оформлені відповідачем у вказаному вище акті.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.1,3 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, у будь-якому випадку заборонено допускати працівника до роботи до того, як будуть виконані вимоги ст.24 КЗпП України.

Порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413. Вказаним порядком встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів, як, зокрема: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі.

Отже, повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу є частиною укладання трудового договору, яке складається із виданого наказу та повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів. Аналогічне роз'яснення міститься в листі Держпраці України від 03.08.2015 за №1364/24/21/01/2298-15.

Суд дійшов висновку, що письмові докази, в тому числі пояснення ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_7, свідчать про доведеність факту виконання трудових обов'язків ОСОБА_7 19.09.2018 року без укладення трудового договору та без повідомлення ДФС України про прийняття працівника на роботу.

Так, вказаний факт підтверджується: 1) відсутністю (ненаданням) при проведенні з 21.09.2018 року по 24.09.2018 року інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_4 трудового договору, укладеного між ним та ОСОБА_7; 2) повідомленням про прийняття працівника на роботу, поданим до ГУ ДФС у Хмельницькій області лише 27.09.2018 року, в той час як дата початку роботи працівника - 18.09.2018; 3) поясненнями ОСОБА_7 від 19.09.2018, згідно яких вона працює у ФОП ОСОБА_4 з 18.09.2018 року без укладення договору, і критичної оцінки судом показам свідка наданими в суді щодо не пригадування змісту свого пояснення від 19.09.2018 року, яке написано нею власноручно; 4) поясненнями ФОП ОСОБА_4 від 24.09.2018, згідно яких він співпрацює з 20.09.2018 року із ОСОБА_7, та надання ним в подальшому, лише разом із запереченнями від 27.09.2018 року до акту перевірки, укладеного трудового договору із датою укладення 18.09.2018 року.

Відповідно до ч.1-2 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Суд також зазначає, що укладення в подальшому, після проведення інспекційного відвідування, між позивачем та ОСОБА_7 трудового договору не може бути підставою для висновків про правомірність дій позивача щодо допуску ОСОБА_7 до роботи з 18.09.2018 року без укладеного письмового трудового договору та без повідомлення ДФС України про прийняття працівника на роботу.

Отже, прийнята відповідачем постанова про накладення штрафу за порушення вимог ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення. Встановлення порушення позивача та штраф за це порушення накладений в межах санкції ч. 2 ст.265 КЗпП України.

Також колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не доплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у розмірі 1,35 грн., оскільки згідно з пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 4 даного Закону ставка судового збору за подання адміністративного майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2018 року визначений у розмірі 1762,00 грн.

Таким чином, розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції становить 1675,35 грн., тобто 1116,90 грн. х 150%.

Так, скаржником, як доказ сплати судового збору надано квитанцію №179 від 11 січня 2019 року на суму 1674,00 грн., тобто судовий збір сплачено в меншому розмірі як це передбачено законом.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України недоплачений судовий збір в розмірі 1,35 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року - без змін.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України недоплачений судовий збір в розмірі 1,35 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року за реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України, місце знаходження (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601); отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 лютого 2019 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Матохнюк Д.Б.