Справа № 400/2828/18
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 р. № 400/2828/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Скін Маркет", вул. Київська, 287/3, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500
до відповідача:Миколаївської митниці ДФС, вул.Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017
про:визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скін Маркет" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС (далі - відповідач) та просить суд з урахуванням відповіді на відзив: визнати протиправними і скасувати прийняті Миколаївською митницею рішення про відмову у прийнятті митних декларацій, викладених у Картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, а саме: картка відмови № UА504070/2018/00037 та рішення № UА504070/2018/000005/2 від 06.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00040 та рішення № UА504070/2018/000008/2 від 11.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00043 та рішення № UА504070/2018/000011/2 від 17.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00045 та рішення № UА504070/2018/000013/2 від 20.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00058 та рішення № UА504070/2018/000024/2 від 05.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00033 та рішення № UА504070/2018/000002/1 від 06.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00062 та рішення № UА504070/2018/000027/2 від 12.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00034 та рішення № UА504070/2018/000003/1 від 06.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00039 та рішення № UА504070/2018/000007/2 від 11.09.2018року; картка відмови № UА504070/2018/00047 та рішення № UА504070/2018/000015/2 від 25.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00048 та рішення № UА504070/2018/000016/2 від 25.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00053 та рішення № UА504070/2018/000020/2 від 27.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00057 та рішення № UА504070/2018/000023/2 від 04.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00064 та рішення № UА504070/2018/000029/2 від 16.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00059 та рішення № UА504070/2018/000025/2 від 08.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00065 та рішення UА504070/2018/000030/2 від 17.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00046 та рішення № UА504070/2018/000014/2 від 20.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00050 та рішення № UА504070/2018/000017/2 від 25.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00051 та рішення № UА504070/2018/000018/2 від 27.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00042 та рішення № UА504070/2018/000010/1 від 14.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00061 та рішення № UА504070/2018/000026/2 від 12.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00041 та рішення № UА504070/2018/000009/2 від 12.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00038 та рішення № UА504070/2018/000006/1 від 06.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00047 та рішення № UА504070/2018/000015/2 від 25.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00058 та рішення № UА504070/2018/000024/1 від 05.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00059 та рішення № UА504070/2018/000025/2 від 08.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00063 та рішення № UА504070/2018/000028/1 від 16.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00064 та рішення № UА504070/2018/000029/2 від 16.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00005 та рішення № UА504080/2018/000034/1 від 25.10.2018року.

Ухвалою суду від 07.12.2018р. справу № 400/2828/18 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем всупереч вимогам ст.55 Митного кодексу України (далі - МК України) не наведено наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також обгрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. За таких обставин прийняті відповідачем Рішення викладені у Картках відмови є необгрунтованими, протиправними та підлягають скасуванню, а надмірно сплачені кошти за неправомірним рішенням підлягають поверненню.

Відповідач заперечує проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а субєкт господарювання має надавати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів. У разі неможливості визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу. У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скін маркет є юридичною особою, що заямається торгівлею хімічними матеріалами, закупаючи товари як на території України так і за її митними кордонами безпосередньо у виробників.

Позивач за період з 06.09.2018року по 30.10.2018року пред'явив до митного оформлення хімічні матеріали (далі - Товар) придбані у фірм виробників, за контрактом №380/SM-40 від 21.12.2016 року з Фірмою Codyeco S.p.a Італія, за контрактом №380/SM-47 від 27.12.2016 року з Фірмою GSC GROUP S.P.A. Італія, за контрактом №380/SM-46 від 27.12.2016 року з Фірмою SMIT FINISHING S.p.a Італія, контрактом №380/SM-37 від 30.11.2016 року з Фірмою TFL S.p.a. Італія та контракт №54/SM-54 від 15.08.2017року з Фірмою Unitan S.A.I.C.A. Аргентина.

З метою митного оформлення зазначених Товарів позивач подав до відповідача електронні вантажні митні декларації, у оформленні яких позивачу було відмовлено. Згідно митних декларацій (далі - МД) позивачем було скореговано вартість товару на суму 180005,46грн., в яких вартість товару по графі 12 МД визначалась за ціною договору та інвойсу за офіційним курсом Нацбанку України на дату митного оформлення.

Для підтвердження митної вартості позивачем у відповідності до ч.2 ст.58 МК України разом із вантажними митними деклараціями було надано пакет документів: відповідні контракти з контрагентами, комерційні інвойси та міжнародні товарно-транспорті накладні. Митна вартість товару у МД обрахована та вказана у графі 12 декларації за методом визначення митної вартості за ціною договорів (контрактів) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, у відповідності до вимог ст.ст. 51, 53, 57, 58 МК України.

З метою митного оформлення зазначених товарів позивач подав до відповідача електронні вантажні митні декларації в яких вартість товару по графі 12 МД визначив за ціною договору та інвойсу разом по МД за офіційним курсом Нацбанку України на дату митного оформлення товару. Однак, відповідач ОСОБА_1 визначив іншу вартість товарів на підставі ст.53, ст.57, ст.64 МК України у зв'язку з тим, що на його думку подані документи містять розбіжності, неточності, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу, не надано всі відомості щодо ціни товару.

Позивач на підставі ст.55. МК звернувся до відповідача про випуск товарів у вільний обіг під гарантійне зобов'язання та подав МД а саме: UA504070/2018/201828 від 06.09.2018року; UA504070/2018/201856 від 06.09.2018року; UA504070/2018/201869 від 07.09.2018року; UA504070/2018/201870 від 07.09.2018року; UA504070/2018/201900 від 11.09.2018року; UA504070/2018/201901 від 12.09.2018року; UA504070/2018/201902 від 12.09.2018року; UA504070/2018/201946 від 14.09.2018року; UA504070/2018/201967 від 18.09.2018року; UA504070/2018/202004 від 20.09.2018року; UA504070/2018/202005 від 20.09.2018року; UA504070/2018/202042 від 26.09.2018року; UA504070/2018/202043 від 26.09.2018року; UA504070/2018/202044 від 26.09.2018року; UА504070/2018/202077 від 27.09.2018року; UA504070/2018/202078 від 27.09.2018року; UA504070/2018/202146 від 04.10.2018року; UA504070/2018/202152 від 04.10.2018року; UA504070/2018/202158 від 05.10.2018року;

UА504070/2018/202167 від 08.10.2018року; UА504070/2018/202185 від 08.10.2018року; UА504070/2018/202231 від 12.10.2018року; UА504070/2018/202232 від 12.10.2018року; UА504070/2018/202246 від 16.10.2018року; UА504070/2018/202249 від 16.10.2018року; UА504070/2018/202258 від 17.10.2018року; UА504070/2018/202264 від 17.10.2018року; UА504070/2018/202278 від 18.10.2018року; UА504070/2018/202281 від 18.10.2018року; UА504080/2018/001160 від 22.10.2018року; UА504080/2018/001160 від 22.10.2018року; UА504070/2018/202346 від 25.10.2018року; UА504070/2018/202347 від 25.10.2018року; UА504070/2018/202347 від 25.10.2018року; UА504070/2018/202352 від 25.10.2018року; UА504080/2018/001191 від 29.10.2018року; UА504080/2018/001191 від 29.10.2018року; UА504070/2018/202366 від 29.10.2018року; UА504080/2018/001204 від 30.10.2018року; UА504080/2018/001212 від 01.11.2018року; UА504080/2018/001214 від 01.11.2018року; UА504070/2018/202430 від 06.11.2018року; в яких митну вартість були змушені зазначити відповідно до Рішень відповідача, про коригування митної вартості та, відповідно, сплатили збільшену суму митних платежів в сумі 180005,46грн, але позивач вважає, що прийняті відповідачем рішення про відмову в митному оформлені, викладені в Картках відмови та ОСОБА_1 суперечать вимогам чинного законодавства України.

Позивач вважає, що обгрунтування застосування відповідачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (ст.64 МК України) містить формальний характер.

Суд, досліджуючи матеріали справи, приходить до висновку, що в оскаржуваних ОСОБА_1 не наведено наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів).

Не вказані в рішеннях правові підстави, призвели до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також обгрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, відповідач зробив висновки, покладені в основу оскржуваних рішень без аналізу наданих документів, дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару мають повноваження витребовувати додаткові документи, які дають змогу об'єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.

При цьому обов'язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обгрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обгрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Окрім того, витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.

При цьому, документи що надавалися позивачем для митного оформлення товару документи не містять розбіжностей, в них відсутні ознаки підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та що підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Всупереч вимогам ч.2 ст.55 МК України в оскаржуваних ОСОБА_1 не наведено наявну в митного органу інформацію, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття відповідних рішень.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено, що надані для митного оформлення товару документи не містять розбіжностей, в них відсутні ознаки підробки та вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та що підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Судовий збір розподіляється відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Скін Маркет" (вул. Київська, 287/3, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500, ) до Миколаївської митниці ДФС (вул.Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати прийняті Миколаївською митницею ДФС () рішення про відмову у прийнятті митних декларацій, викладених у Картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, а саме: картка відмови № UА504070/2018/00037 та рішення № UА504070/2018/000005/2 від 06.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00040 та рішення № UА504070/2018/000008/2 від 11.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00043 та рішення № UА504070/2018/000011/2 від 17.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00045 та рішення № UА504070/2018/000013/2 від 20.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00058 та рішення № UА504070/2018/000024/2 від 05.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00033 та рішення № UА504070/2018/000002/1 від 06.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00062 та рішення № UА504070/2018/000027/2 від 12.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00034 та рішення № UА504070/2018/000003/1 від 06.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00039 та рішення № UА504070/2018/000007/2 від 11.09.2018року; картка відмови № UА504070/2018/00047 та рішення № UА504070/2018/000015/2 від 25.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00048 та рішення № UА504070/2018/000016/2 від 25.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00053 та рішення № UА504070/2018/000020/2 від 27.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00057 та рішення № UА504070/2018/000023/2 від 04.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00064 та рішення № UА504070/2018/000029/2 від 16.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00059 та рішення № UА504070/2018/000025/2 від 08.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00065 та рішення UА504070/2018/000030/2 від 17.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00046 та рішення № UА504070/2018/000014/2 від 20.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00050 та рішення № UА504070/2018/000017/2 від 25.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00051 та рішення № UА504070/2018/000018/2 від 27.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00042 та рішення № UА504070/2018/000010/1 від 14.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00061 та рішення № UА504070/2018/000026/2 від 12.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00041 та рішення № UА504070/2018/000009/2 від 12.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00038 та рішення № UА504070/2018/000006/1 від 06.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00047 та рішення № UА504070/2018/000015/2 від 25.09.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00058 та рішення № UА504070/2018/000024/1 від 05.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00059 та рішення № UА504070/2018/000025/2 від 08.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00063 та рішення № UА504070/2018/000028/1 від 16.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00064 та рішення № UА504070/2018/000029/2 від 16.10.2018 року; картка відмови № UА504070/2018/00005 та рішення № UА504080/2018/000034/1 від 25.10.2018року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС (вул.Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Скін Маркет" (вул. Київська, 287/3, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500, ) судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.), сплачений платіжним дорученням № 2067 від 09.11.2018р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов