Справа № 855/35/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/35/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року 21 години 00 хвилин м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьмишиної О.М.,

за участю секретаря: Борейка Д.Е.,

позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: Краснощока А. І., Ющенка О.О.,

представника третьої особи: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві адміністративну справу за позовом кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача кандидат на пост Президента України ОСОБА_22 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду звернувся кандидат на пост Президента України ОСОБА_2 з позовом до Центральної виборчої комісії про скасування постанови від 07 лютого 2019 року № 253 «Про реєстрацію кандидата на пост Президента України ОСОБА_22 на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року», у зв'язку з грубими порушеннями при її ухваленні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови 9 із 16 членів ЦВК мали реальний конфлікт інтересів. Такий висновок зроблений позивачем на підставі інформації ЗМІ.

У зв'язку з тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення членами ЦВК, на думку позивача, не було дотримано вимог ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», позивач заявляє про порушення оскаржуваним рішенням рівного виборчого права, гарантованого ст. 3 Закону України «Про вибори Президента України».

Враховуючи наведене, з метою захисту свого порушеного рівного виборчого права, ОСОБА_2, як зареєстрований кандидат на пост Президента України, звернувся до адміністративного суду з зазначеним позовом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено на 13 лютого 2019 року о 22 год. 05 хв.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача кандидата на пост Президента України ОСОБА_22.

13 лютого 2019 року позивач - кандидат на пост Президента України ОСОБА_2 подав заяву про відвід колегії суддів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року визнано заяву ОСОБА_2 про відвід суддів: Беспалова Олександра Олександровича, Парінова Андрія Борисовича, Ключковича Василя Юрійовича необґрунтованою. Зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід. Передано справу для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу, для вирішення питання про відвід колегії суддів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року заяву кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 про відвід колегії суддів: Беспалова Олександра Олександровича, Парінова Андрія Борисовича, Ключковича Василя Юрійовича в адміністративній справі №855/35/19 - задоволено. Відведено колегію суддів у складі головуючого судді Беспалова Олександра Олександровича, суддів Парінова Андрія Борисовича та Ключковича Василя Юрійовича від розгляду справи №855/35/19. Передано справу № 855/35/19 для визначення іншого складу колегії суддів у порядку встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України ( суддя-доповідач Чаку Є.В.).

Відповідно до розпорядження керівника апарату Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року № 202 було здійснено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2019 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді - Ганечко О.М., Кузьмишина О.М.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 лютого 2019 р. (головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді - Ганечко О.М., Кузьмишина О.М.).

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 13 лютого 2019 року за вх. № 5609, в якому відповідач зазначає, що третьою особою для реєстрації були подані всі документи, передбачені ст. 51 Закону України «Про вибори Президента України», оформлені належним чином.

Крім того, відповідач зазначає, що у ЦВК відсутні будь - які встановлені компетентними органами факти незаконного впливу на членів ЦВК у процесі прийняття ними оскаржуваної постанови.

З огляду на це, відповідач вважає доводи позивача необґрунтованими, а позовні вимоги - такими, що не підлягають задоволенню.

Також, до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли пояснення на позов представника третьої особи, зареєстровані 13 лютого 2019 р. за вх. № 5629, у яких представник кандидата на пост Президента України Порошенка П.О. зазначає, що виключні підстави для відмови у реєстрації кандидата на пост Президента України, передбачені ст. 52 Закону України «Про вибори Президента України». За умови відсутності підстав для відмови у реєстрації така реєстрація є обов'язком відповідача.

В частині доводів позивача про прийняття оскаржуваної постанови в умовах конфлікту інтересів, представник третьої особи звертає увагу суду на те, що позивачем не наведено розумного обґрунтування таких доводів та доказів, що члени ЦВК були обрані за квотою «Блоку Петра Порошенка».

Крім того, представник третьої особи зауважує, що позивачем не конкретизовано за чиєю квотою, фракції чи партії, обиралися члени ЦВК, оскільки в Україні існує фракція депутатів у Верховній Раді України із назвою: фракція Партії «Блок Петра Порошенка» та політична партія із назвою: «Блок Петра Порошенка «Солідарність».

Також, представник третьої особи зазначає, що, за положеннями ст. 6 Закону України «Про Центральну виборчу комісію», члени ЦВК не призначаються за квотою, а призначаються Верховною Радою України колегіально шляхом голосування.

Зазначену позивачем обставину про спільне проведення свята представник третьої особи заперечує, зазначаючи, що роздруківка з мережі інтернет не може бути доказом існування конфлікту інтересів при прийнятті оскаржуваної постанови як у голови ЦВК, так і у її членів.

З огляду на зазначені доводи, представник третьої особи вважає заявлений позов безпідставним, а характер самого спору - штучним. Метою подання позову вважає створення приводу для повідомлення позивачем у ЗМІ про факт подання цього позову.

В судовому засіданні 14 лютого 2019 року позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з обґрунтуванням, зазначеним у адміністративному позові.

Додатково позивач пояснив, що під час реєстрації кандидата на пост Президента України ОСОБА_22 було порушено вимоги Закону України «Про запобігання корупції», що виявилися у наявності потенційного чи реального конфлікту інтересів. Такий конфлікт інтересів полягав у тому, що члени ЦВК є залежними у прийнятті рішень від кандидата на пост Президента України ОСОБА_22, оскільки є свідчення того, що вони проводили спільне дозвілля разом.

На думку позивача, з огляду на наявність у окремих членів ЦВК конфлікту інтересів, вони не повинні були голосувати за прийняття рішення, а утриматися від голосування.

Позивач наполягав, що наявність конфлікту інтересів має бути встановлена у судовому засіданні під час розгляду даної справи шляхом допиту свідків. Також, позивач вважає, що в іншому провадженні неможливо встановити конфлікт інтересів, оскільки він виник в рамках виборчого процесу, а отримати рішень спеціальних органів, які б встановлювали вказаний факт з огляду на швидкоплинність виборчого процесу - неможливо.

На переконання позивача за оскаржувану постанову ЦВК проголосували люди, які не мали права цього робити.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували та звернули увагу суду на те, що компетентними органами рішення щодо встановлення конфлікту інтересів не приймалося, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження обставин, викладених у адміністративному позові.

Під час прийняття рішення були присутні представники різних кандидатів на пост Президента України та здійснювався публічний контроль за голосуванням з боку представників ЗМІ.

Додатково представник ЦВК зазначив, що наявність конфлікту інтересів встановлюється за спеціальною процедурою, визначеною Законом України «Про запобігання корупції». Зокрема, у разі виникнення конфлікту інтересів повинен бути складений протокол про адміністративне правопорушення, який би підтверджував, що оскаржуване рішення було прийняте ЦВК в умовах конфлікту інтересів. За результатами розгляду такого протоколу та зібраних матеріалів суд повинен прийняти відповідне рішення. Наразі такі докази в матеріалах справи відсутні, а відтак, доводи, викладені в позовній заяві, є лише припущенням позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши сторін та їх представників, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів зазначає про наступне.

Зміст правовідносин у даній справі становить право позивача брати участь у виборчому процесі та обов'язок відповідача забезпечити це право в умовах рівності кандидатів на пост Президента України.

Предметом доказування у даній справі є прийняття оскаржуваної постанови в умовах реального неврегульованого конфлікту інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, постановою ЦВК від 15.01.2019 р. № 63 позивача зареєстровано кандидатом на пост Президента України.

Спірною постановою ЦВК від 07.02.2019 р. № 253 визначено:

1. Зареєструвати кандидата на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року: ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_1, освіта вища, проживає в місті Києві, Президент України, безпартійний, самовисування.

2. Видати ОСОБА_22 посвідчення кандидата на пост Президента України встановленої форми.

3. Копію цієї постанови видати уповноваженому представнику кандидата на пост Президента України ОСОБА_22. у Центральній виборчій комісії з правом дорадчого голосу.

4. Цю постанову, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_22. та посилання на відповідну інтернет-сторінку Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що містить електронну декларацію зазначеного кандидата на пост Президента України, у триденний строк опублікувати в газетах «Голос України» та «Урядовий кур'єр», а також оприлюднити на офіційному веб-сайті Центральної виборчої комісії.

Вказані обставини сторонами по справі не заперечуються, колегія суддів не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, відтак, у відповідності до ч. 1 ст. 78 КАС України, вказані обставини доказуванню не підлягають.

Надаючи правову оцінку правовідносинам в межах доводів адміністративного позову, колегія суддів зазначає про таке.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про вибори Президента України» від 05.03.1999 р. № 474-XIV (далі - Закон № 474), Законом України «Про Центральну виборчу комісію» від 30.06.2004 р. № 1932-IV (далі - Закон № 1932), Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 р. № 1700-VII (далі - Закон № 1700) в редакціях, що були чинними на момент виникнення цих правовідносин, та підзаконними нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 71 Конституції України, вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 3 Закону № 474, вибори Президента України є рівними: громадяни України беруть участь у виборах на рівних засадах.

Усі кандидати на пост Президента України мають рівні права і можливості брати участь у виборчому процесі.

Рівність прав і умов участі у виборчому процесі забезпечується:

1) забороною привілеїв чи обмежень кандидатів на пост Президента України за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками;

2) забороною втручання органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у виборчий процес, за винятком випадків, передбачених цим Законом;

3) забороною використання для фінансування передвиборної агітації інших коштів, крім коштів Державного бюджету України та коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України;

4) рівним та неупередженим ставленням органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, їх службових та посадових осіб до кандидатів на пост Президента України;

5) рівним та неупередженим ставленням засобів масової інформації до кандидатів на пост Президента України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 1700 реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Зазначаючи про існування приватного інтересу при прийнятті оскаржуваної постанови у ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, позивач наддав, в якості доказу, роздруківки з сайту інтернет-видання «Страна.ua» (а. с. 9 - 14, 17 - 29).

За змістом розміщених на сайті статей, з посиланням на джерела з ЦВК та поінформованого співрозмовника, їх автори (прізвища та ініціали не зазначені) повідомляють інформацію про спільне проведення свята голови ЦВК та Президента України, а також утримання Президентом України стабільної більшості в ЦВК.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 11 Закону № 1700, до повноважень Національного агентства належать здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону № 1700, у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

Припис Національного агентства є обов'язковим для виконання. Про результати виконання припису Національного агентства посадова особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання припису.

Згідно ст. 28 Закону № 1700, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз'яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів.

Безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов'язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

У разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Якщо особа отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона звільняється від відповідальності, якщо у діях, щодо яких вона зверталася за роз'ясненням пізніше було виявлено конфлікт інтересів.

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, пов'язаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють.

При оцінці наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 1 ст. 6 Закону № 1932, відповідно до якого, Верховна Рада України призначає на посади та звільняє з посад членів Комісії за поданням Президента України.

В аспекті вказаної норми, можна зробити висновок, що всі кандидатури членів ЦВК отримали попереднє схвалення Президентом України.

Відтак, колегія суддів дотримується позиції, що при зазначенні про реальний конфлікт інтересів в умовах закріпленої на законодавчому рівні залежності запропонованих кандидатур від волевиявлення Президента України, рівень доведеності аргументів позивача має бути вищим рівня припущення.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Перевіривши наявні в матеріалах справи докази на предмет їх достовірності, колегією суддів встановлено, що роздруківки з сайту інтернет-видання містять висловлювання думок авторів щодо діяльності членів ЦВК та їх підконтрольності певним публічним особам без посилання на будь - які дані, що можуть бути перевірені колегією суддів в межах даного спору.

Колегія суддів звертає увагу, що, відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 р. №2657-XII, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні від 29.03.2005 р. у справі «Українська Прес-Група» проти України» (Заява № 72713/01) Європейський суд з прав людини зазначив, що у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню.

Однак, навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

В розумінні ч. 1 ст. 72 КАС України, наявність або відсутність певних фактів має підтверджуватись доказами.

На думку колегії суддів, доводи про перебування під впливом Президента України членів ЦВК є, вочевидь, судженнями оціночними, та доказуванню в межах даної справи не підлягають.

В свою чергу, наявні в матеріалах справи докази у формі висловлювань авторів інтернет-видання не можуть вважатися достовірними доказами, що підтверджують дійсність зазначених обставин.

З огляду на вищевикладене, докази у формі роздруківок на підтвердження обставин, зазначених позивачем у адміністративному позові, відхиляються колегією суддів з мотивів їх недостовірності.

При цьому, враховуючи публічний інтерес громадськості до виборчого процесу, керуючись ч. 2 ст. 2, ч. 2 ст. 77 КАС України, колегія суддів вбачає необхідність у перевірці дотримання відповідачем вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваної постанови.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 51 Закону № 474, Центральна виборча комісія реєструє кандидата на пост Президента України за умови отримання таких документів:

1) анкети кандидата на пост Президента України за формою, встановленою Центральною виборчою комісією (заповнюється кандидатом особисто);

2) автобіографії особи, висунутої кандидатом на пост Президента України (на паперовому носієві та в електронному вигляді), обсягом до двох тисяч друкованих знаків, що обов'язково повинна містити: прізвище, ім'я, по батькові, число, місяць, рік і місце народження, відомості про громадянство, освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (в тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім'ї, адресу місця проживання із зазначенням часу проживання в Україні, відомості про судимість, не погашену і не зняту у встановленому законом порядку;

3) передвиборної програми кандидата, викладеної державною мовою, обсягом до дванадцяти тисяч друкованих знаків (на паперовому носієві та в електронному вигляді);

4) документа про внесення грошової застави відповідно до статті 49 цього Закону;

5) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 50 цього Закону;

6) ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України кандидата на пост Президента України та сторінок, де зазначаються відомості про його місце проживання відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»;

7) чотири фотографії кандидата на пост Президента України розміром 4х6 сантиметрів, а також дві фотографії кандидата на пост Президента України розміром 9х13 сантиметрів, на паперових носіях та в електронному вигляді.

З наданих відповідачем до відзиву документів вбачається, що третьою особою для реєстрації подані: нотаріально засвідчена заява про самовисування кандидатом на пост Президента України ОСОБА_22. (а. с. 60 - 61), анкета кандидата на пост Президента України (а. с. 62 - 63), автобіографія (а. с. 64), передвиборна програма кандидата (а. с. 65 - 69), платіжне доручення № 203 від 29.01.2019 р. про сплату грошової застави у розмірі 2, 5 млн. грн. (а. с. 70), декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а. с. 71 - 165), чотири фотографії кандидата на пост Президента України розміром 4х6 сантиметрів, а також, дві фотографії кандидата на пост Президента України розміром 9х13 сантиметрів (а. с. 166), ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України (а. с. 167 - 169).

У відповідності до ст. 52 Закону № 474, Центральна виборча комісія відмовляє у реєстрації кандидата на пост Президента України у разі:

1) порушення встановленого цим Законом порядку висунення кандидата;

2) встановлення нею наявності у передвиборній програмі кандидата положень, спрямованих на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров'я населення;

3) відсутності документів, зазначених у статтях 48 або 51 цього Закону;

4) припинення громадянства України або невиходу із громадянства іншої держави особою, висунутою кандидатом на пост Президента України;

5) виїзд особи, висунутої кандидатом, за межі України для постійного проживання;

6) визнання особи, висунутої кандидатом, недієздатною;

7) виявлення інших відповідно до частин другої та третьої статті 103 Конституції України обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом на пост Президента України, права бути обраною Президентом України;

8) висування кандидата на пост Президента України від партії, яка здійснює пропаганду комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, їхньої символіки та щодо якої в установленому Кабінетом Міністрів України порядку прийнято рішення про невідповідність її діяльності, найменування та/або символіки вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Колегія суддів звертає увагу, що вказаний перелік є вичерпним.

З огляду на зазначене, протиправність оскаржуваного рішення має встановлюватись в аспекті наявності підстав для відмови у реєстрації кандидата, перелічених у ч. 1 ст. 52 Закону № 474.

Натомість, перевіривши наявні в матеріалах справи документи, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 52 Закону № 474, для відмови третій особі у реєстрації.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством.

Зважаючи на вказане та враховуючи, що рішення (постанову) № 253 від 07.02.2019 року було прийнято відповідачем правомірно та порушень прав, свобод та законних інтересів позивача Центральною виборчою комісією допущено не було, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також, у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов'язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправні дії суб'єкта владних повноважень або протиправність прийнятих ним рішень. Не встановлено судом відповідних обставин і в ході розгляду справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 273, 277 - 278 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається у дводенний строк з дня її проголошення до Верховного Суду через Шостий апеляційний адміністративний суд.

Головуючий суддя Т.Р. Вівдиченко
Суддя О.М. Ганечко
Суддя О.М. Кузьмишина

Головуючий суддя Вівдиченко Тетяна Романівна

Судді: Кузьмишина Олена Миколаївна

Ганечко Олена Миколаївна