Справа № 826/16577/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Адамас" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року (повний текст рішення складено 11.12.2018) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Адамас" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.08.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Адамас", звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.08.2018 №2, №2;

- визнати протиправними та скасувати рішення про нарахування пені по податку на прибуток у сумі 38245,14 грн. (платіж 00);

- визнати протиправними та скасувати рішення про нарахування пені по податку на додану вартість у сумі 49993,64 грн. (платіж 49993,64 грн.).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Адамас" подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зокрема, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що на підтвердження правомірності включення сум ПДВ до складу податкового кредиту надано всі необхідні первинні бухгалтерські документи, складені у відповідності до норм чинного Податкового кодексу України та ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність» та дефектність яких не визнана у встановленому законом порядку та не може нести відповідальність за фактичні чи ймовірні порушення податкового законодавства контрагентом. В той же час, наданий відповідачем вирок щодо директора контрагента позивача не містить відомості про господарські операції між позивачем та його контрагентом. Крім того, вказує на порушення відповідачем процедури проведення позапланової документальної перевірки.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Адамас" (код 24746112) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із товариством з обмеженою відповідальністю "Горсан" (код 39791208) за серпень 2015 року.

За наслідками перевірки складено Акт перевірки від 27.07.2018 № 408/26-15-14-02-04/24746112, в якому зафіксовано порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2015 рік на загальну суму 57600 грн.; п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за серпень 2015 року на загальну суму 64000 грн.

Висновки податкового органу щодо порушення ТОВ "ВО "Адамас" приписів податкового законодавства ґрунтуються на доводах про відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ "Горсан".

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 16.08.2018:

- №2, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 57600 грн.;

- №2, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 80000 грн., з яких 64000 - податкове зобов'язання та 16000 - штрафні санкції.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив та зазначив, що первинні документи, на підставі яких сформовані витрати та податковий кредит від контрагента позивача підписані ОСОБА_3, як особою, яка брала участь у здійсненні господарських операцій, що доводить їх невідповідність частині другій статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", не є доказами фактів здійснення господарських операцій та підставою для їх бухгалтерського обліку, виходячи із процесуальних принципів належності та допустимості доказів, а тому такі первинні документи є неприйнятними з огляду на правові наслідки встановлення дій ОСОБА_3, як особи, стосовно якої ухвалено вирок.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодекс України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні товару (послуги) та зменшення суми оподаткованого доходу на суму понесених витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Адамас" (замовник) в особі виконуючого обов'язків директора Лазоренко Валерія Васильовича та товариством з обмеженою відповідальністю "Горсан" в особі директора ОСОБА_3 (виконавець) укладений договір від 15.07.2015 №01/06-2015 про надання послуг.

Замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання, а Виконавець зобов'язується відповідно до завдання Замовника надавати йому за плату консультаційні послуги у сфері створення проекту гідродинамічної чистки хімічного устаткування в обсязі та на умовах, визначених цим Договором (пункт 1.1 Договору).

Згідно пункту 1.2 Договору, на підтвердження факту надання Виконавцем Замовнику консультаційних послуг за Договором складається відповідний Акт наданих послуг в строк до 15.08.2015р.

Виконавець, надаючи передбачені в п. 1.1 цього Договору послуги, консультує Замовника з наступних питань: попередня оцінка вартості проекту гідродинамічної чистки хімічного устаткування, калькуляція витрат на його створення та експлуатацію, розробка проекту з урахуванням можливості застосування прогресивних технологій, обладнання, конструкцій і матеріалів з різних альтернативних джерел, використання сучасних методів організації та управління всіма стадіями здійснення проекту (пункт 2.1 Договору).

Відповідно до умов Договору, передбачене п. 2.1 цього Договору інформування повинно обов'язково мати нормативне підтвердження та обґрунтування у вигляді методичних рекомендацій відповідно до діючого законодавства України. Передбачене п. 2.1 цього Договору консультування обов'язково має містити рекомендації Замовнику щодо удосконалення та організації своєї діяльності в межах предмету консультування у вигляді письмової та усної форми.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано копію акту надання послуг від 14.08.2015 31408/08, додаток "рахунку на оплату від 14.08.2015 №1408/08, виписки по рахункам та "Описание технологического процесса очистки котла-утилизатора гидродинамическим способом".

Заперечуючи у акті перевірки факт реального здійснення господарської операції між позивачем та контрагентом, відповідач зазначає про наявні ознаки фіктивності контрагента позивача "Горсан" відповідач зазначає про те, що згідно інформації з Єдиного державного реєстрі судових рішень України дане підприємство являється фігурантом у кримінальному провадженні № 0000014 від 02.03.2016, за ознаками кримільного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205, ч.2 ст.205-1 КК України.

В свою чергу, належним доказом фіктивності підприємництва є вирок суду у кримінальній справі, який, відповідно до частини 6 статті 78 КАС України, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок.

Проте, сам факт наявності вироку у кримінальному провадженні не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій.

Аналогічна правова позиція, викладена викладена в постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №826/10205/16.

Так, вироком Обухівського районного суду Київської області від 11.04.2016 у справі №372/812/16-к ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 та ч. 2 ст. 205-1 Кримінального кодексу України.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_3, у квітні 2015 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи біля станції метрополітену "Либідська" у місті Києві, вступив у попередню злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою придбання та державної перереєстрації, за матеріальну винагороду, суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ "Горсан" на своє ім'я, в органах державної влади, без наміру здійснення статутної господарської діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

При цьому, ОСОБА_3 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, розподілили між собою ролі у спільному злочинному плані. Так ОСОБА_3, відповідно до розробленого плану, повинен надати свої дані, документи, що посвідчують особу, підписати статутні та інші документи по придбанню фіктивного підприємства - ТОВ "Горсан". В свою чергу, невстановлена досудовим розслідуванням особа, відповідно до відведеної їй злочинної ролі, повинна підготувати необхідні для перереєстрації підприємства в органах державної влади документи та організувати здійснення його державної перереєстрації, забезпечити та надати невстановленим досудовим розслідуванням особам використовувати придбане підприємство, з метою прикриття незаконної діяльності.

У подальшому, ОСОБА_3, виконуючи відведену йому роль у раніше розробленому злочинному плані, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, запропонованих невстановленою досудовим розслідуванням особою, як майбутнього засновника та власника придбаного фіктивного підприємства, усвідомлюючи, що підприємство придбається з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, з корисливих спонукань, погодившись на таку пропозицію, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, з метою підготування статутних та реєстраційних документів по придбанню ТОВ "Горсан" копії власного паспорту громадянина України та картки фізичної особи - платника податків.

У продовження раніше розробленого злочинного плану ОСОБА_3, в квітні 2015 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, зустрівшись в раніше обумовленому місці біля станції метрополітену "Либідська" у місті Києві, з невстановленою досудовим розслідуванням особою, керуючись єдиним злочинним умислом при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах здійснив підписання протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ "Горсан", реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (форма 6).

ОСОБА_3В, будучи засновником фіктивного підприємства - ТОВ "Горсан" у період з 14.05.2015 року забезпечив прикриття незаконної діяльності невстановленої досудовим розслідуванням особи щодо здійснення вигаданих прибуткових та видаткових операцій по рахунках підприємства, складанні від імені службових осіб ТОВ "Горсан" фіктивних первинних документів щодо реалізації товарів, робіт, послуг, складанні та видачі документів податкової звітності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб'єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Ця обставина не може залишатися неврахованою, оскільки факт участі особи, яка підписала первинні документи, у діяльності фіктивного підприємства, несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Вироком у кримінальній справі діяння ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, як умисні протиправні дії, що виразились у фіктивному підприємництві, тобто придбанні суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що усі первинні документи, зокрема податкова накладна на підставі яких сформовані витрати та податковий кредит від контрагента позивача, підписано особисто ОСОБА_3, як особою, яка брала участь у здійсненні господарських операцій.

Враховуючи те, що первинні документи, надані контрагентом позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю "Горсан", підписані особою, яка заперечує свою фактичну участь в управління підприємством, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що такі документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, та як наслідок не визнаються такими, що посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

При цьому, господарські операції здійснювалися з 15.07.2015 року, тобто ТОВ «Горсан» в особі директора ОСОБА_3 укладено договори у період з якого вироком суду підтверджена фіктивність її діяльності (а саме з 14.05.2015 року) .

Відтак, вироком у кримінальній справі, який набрав законної сили, встановлено об'єктивну сторону складу злочину посадової особи контрагента платника податків, дії якої не були спрямовані на реальне настання наслідків, а лише на формування первинних документів за наслідками неіснуючих операцій. Господарські операції, за наслідками яких Товариством сформований податковий кредит, відбулися на підставі первинних документів, виписаних цією ж особою і у той самий період, в якому встановлено факт вчинення злочину.

Зміст вироку спростовує доводи апелянта про те, що господарська діяльність фіктивного контрагента позивача не була предметом дослідження у вироку.

Зазначений висновок відповідає правовй позиції висловленій в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №826/15414/17.

Відтак, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено реальність господарських операцій, оскільки первинні документи, надані позивачем на їх підтвердження, підписані посадовою особою контрагента щодо якого встановлено факт здійснення фіктивної підприємницької діяльності у той самий період.

Щодо доводів апелянта про те, що відсутні судові рішення про визнання правочинів, укладених між ТОВ «ВО «Адамас» та його контрагентом недійсними, то колегія суддів звертає увагу, що відповідальність за порушення норм податкового законодавства застосовується незалежно незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними.

Крім того, актом перевірки встановлено, що ТОВ "Горсан" не має власних або орендованих основних засобів, трудових ресурсів, відсутнє залучення сторонніх організацій (ресурсів).

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем процедури проведення позапланової документальної перевірки колегія суддів зазначає про таке.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України було передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Зокрема, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка також здійснюється у випадку виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Слід зазначити, що особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

За правилами пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Таким чином, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпунктів 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за умови ненадання платником пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

При цьому, відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Колегія суддів враховує, що відповідно до п.79.3 ст.79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова, проте, на переконання суду, платник податків повинен бути повідомлений про дату початку та місце проведення такої перевірки, оскільки лише за умови такого повідомлення платник податків має можливість реалізувати право на участь у перевірці, передбачене пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України, в тому числі надати відповідні документи.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ про призначення перевірки та повідомлення про проведення перевірки податковим органом було направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано останнім 18.07.2018 о 12.00 год.

При цьому, безпосередньо контрольний захід проводився податковим органом з 18.07.2018 по 20.07.2018.

Щодо доводів апелянта про невідповідність запита податкового органу вимогам податкового законодавства, то колегія суддів звертає увагу, що зі змісту надісланого податковим органом запиту вбачається, що останній містить в собі опис запитуваної інформації, а саме виявлення фактів, що свідчать про недостовірність визначення ним податкового кредиту з ПДВ з його контрагентом, перелік документів, що необхідно надати, а також обставини, встановлені на підставі податкової інформації, отриманої й опрацьованої відповідно до статей 72, 73, 74 Податкового кодексу України, запит містить опис інформації, що запитується, та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують, що відповідає приписам підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України та Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245.

Отже, відповідач діяв на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством, відповідачем дотримано процедуру проведення позапланової документальної перевірки.

За результатом розгляду даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що податкові повідомлення-рішення від 16 серпня 2018 року №2 та №2 є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про нарахування пені по податку на прибуток у сумі 38245,14 грн. (платіж 00) та рішення про нарахування пені по податку на додану вартість у сумі 49993,64 грн. (платіж 49993,64 грн.), то колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про їх безпідставність з огляду на те, що рішення з приводу нарахування позивачу пені в заявлених позивачем розмірах контролюючим органом не приймалось. Доказів зворотнього позивачем не надано.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Адамас" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.08.2018 року.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Адамас" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року- залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст підписано 14.02.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма