Справа № 1340/4223/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/792/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови,

суддя у І інстанції Костецький Н.В.,

час ухвалення рішення 12 год. 33 хв.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 23 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною і скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці) від 4 вересня 2018 року № ЛВ869/593/АВ/ФС про накладення на нього штрафу у розмірі 7460,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 1340/4223/18 позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ФОП ОСОБА_2 не має обов'язку подавати відомості про чисельність працевлаштованих осіб лише на тій підставі, що зареєстрованим видом його діяльності є підбір та забезпечення персоналом (КВЕД 74.50.0). Реєстрація певного виду економічної діяльності сама по собі не підтверджує фактичне здійснення такої діяльності, а лише дає право на провадження певної діяльності. Інших доказів на підтвердження надання позивачем послуг із працевлаштування, окрім зареєстрованого виду економічної діяльності, відповідачем не надано.

У апеляційній скарзі ГУ Держпраці просить зазначене судове рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що позивач у 2016-2017 роках був суб'єктом господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні у розумінні Закону України «Про зайнятість населення», оскільки відповідав встановленим цим Законом критеріям, а отже був зобов'язаний подавати звіт форми № 1-ПА до органів державної служби зайнятості.

Обов'язок подавати відомості про чисельність працевлаштованих осіб згідно із частиною 4 статті 36 Закону України «Про зайнятість населення» наявний у всіх суб'єктів господарювання, що зареєстровані у встановленому Законом порядку та наділені компетенцією надавати послуги з посередництва у працевлаштуванні і та обставина, що протягом звітного періоду позивачем не було працевлаштовано жодної особи не звільняла його від виконання цього обов'язку.

Тому предметом позапланової перевірки у ФОП ОСОБА_2, яка проводилася на підставі листа Львівського обласного центу зайнятості про суб'єктів господарювання, які не подали звітну інформацію за 2016-2017 рік, було виключно з'ясування питання подачі суб'єктом господарювання такого звіту, а не дослідження його господарської діяльності та встановлення точної кількості працевлаштованих ним громадян.

У поданому апеляційному суду відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 заперечив обґрунтованість вимог апелянта. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві наполягає на тому, що не надає і ніколи не надавав послуг із працевлаштування, а отже не є особою, яка згідно з вимогами пункту 4 частини 4 статті 36 Закону України «Про зайнятість населення» зобов'язана подавати відомості про чисельність працевлаштованих ним осіб. Вважає, що суб'єкт господарювання у своїх статутних документах може вказати абсолютно всі види діяльності, які передбачені у КВЕД, однак, це не означатиме, що у такий спосіб він одразу ж набуває статус особи, яка фактично здійснює всі ці види діяльності.

Представник ГУ Держпраці у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 відмовити.

Представник ФОП ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду заперечив обґрунтованість вимог апелянта. Підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про зайнятість населення» визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про зайнятість населення», державний контроль за додержанням законодавства про зайнятість населення здійснює уповноважений орган з реалізації державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в межах їх повноважень.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Згідно з Положенням про Головне управління Держпраці у Львівській області затвердженим наказом Держпраці від 22 червня 2017 року № 75, управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Стаття 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає підстави проведення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю), в тому числі щодо додержання законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів.

Приписами частини 4 статті 36 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що суб'єкти господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб'єкти господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців, зобов'язані:

1) надавати громадянам повну та достовірну інформацію про попит роботодавця на робочу силу (вакансії), його вимоги щодо кваліфікації, досвіду роботи, про умови, характер та оплату праці;

2) співпрацювати з відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, підприємствами, установами та організаціями, профспілками та їх об'єднаннями, організаціями роботодавців та їх об'єднаннями;

3) забезпечувати захист інформації, що надійшла від громадян, які звертаються з метою працевлаштування, та дотримання правил використання і поширення такої інформації, встановлених законами України «Про інформацію» та «;Про захист персональних даних», а також конфіденційність комерційної інформації роботодавців відповідно до закону;

4) подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відомості про чисельність працевлаштованих ними осіб у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Порядку подання форми звітності № 1-ПА «Інформація про кількість працевлаштованих громадян суб'єктами господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні та здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 7 серпня 2015 року № 815, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 жовтня 2015 р. за № 1225/27670, звітність подається щороку не пізніше 15 січня після звітного року районним, міським, міськрайонним, районним у містах органам державної служби зайнятості за місцем здійснення діяльності. Якщо останній день строку попадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку подачі звіту є перший після нього робочий день.

Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого станом на 31 грудня 2017 року вид його діяльності - підбір та забезпечення персоналом (КВЕД 74.50.0).

Відповідачем була проведена перевірка ФОП ОСОБА_2 щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю та встановлено факт неподання відповідачем звіту форми 01-ПА «Інформація про кількість працевлаштованих громадян суб'єктів господарювання, що надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, у порушення вимог пункту 4 частини 4 статті 36 Закону України «Про зайнятість населення» (акт № ЛВ 869/593/АВ від 15 серпня 2018 року а.с.26-28).

Перевірка відповідачем проведена у зв'язку із надходженням на адресу ГУ Держпраці листа Львівського обласного центру зайнятості від 16 квітня 2018 року № 20-1249/0-18 на виконання пункту 4 Порядку взаємодії Державної служби України з питань праці та державної служби зайнятості, затвердженого Міністерством соціальної політики України від 2 липня 2014 року № 437, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 21 липня 2014 року за № 845/25622, у якому наведено перелік суб'єктів господарювання, що надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, які не подали форму звітності 1-ПА за результатами роботи у 2016-2017 роках.

У наданих письмових поясненнях від 15 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_2 не заперечував неподання звітності форми 01-ПА у вказаний період, пояснюючи це відсутністю у нього такого обов'язку через фактичне ненадання відповідних послуг (а.с. 29)

Таким чином, судом першої інстанції було безспірно встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не подавав звітності за формою 1-ПА до Львівського обласного центру зайнятості за результатами роботи у 2016-2017 роках у порушення приписів пункту 4 частини 4 статті 36 Закону України «Про зайнятість населення», що було встановлено під час перевірки ГУ Держпраці (акт № ЛВ 869/593/АВ від 15 серпня 2018 року).

При цьому жодних зауважень щодо процедури проведення перевірки та накладення стягнення, а також розміру самого штрафу позивач у ході розгляду справи судом першої інстанції не висловлював.

Щодо доводів ФОП ОСОБА_2, з якими погодився суд першої інстанції, про відсутність у нього обов'язку подання звітності за формою 1-ПА до Львівського обласного центру зайнятості з огляду на фактичне ненадання послуг з посередництва у працевлаштуванні у 2016-2017 роках, то суд вважає їх безпідставними, оскільки діюче законодавство не ставить необхідність виконання такого обов'язку у залежність від фактичного ведення відповідної діяльності за умови реєстрації такого виду діяльності у Єдиному державному реєстрі фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що ФОП ОСОБА_2 є зареєстрований, як суб'єктом господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні, з огляду на обраний ним самостійно вид діяльності. Факт такої реєстрації створює для нього як право здійснювати таку підприємницьку діяльність, так і пов'язані із набуттям такого статусу обов'язки щодо подання передбаченої діючим законодавством звітності, у тому числі і до відповідних органів державної служби зайнятості.

Відтак, на переконання апеляційного суду, у відповідності до положень пункту 4 частини 4 статті 36 Закону України «Про зайнятість населення» ФОП ОСОБА_2 зобов'язаний подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відомості про чисельність працевлаштованих ними осіб у встановленому порядку і у випадку фактичного нездійснення працевлаштування жодного працівника такий факт підлягає відображенню у звітності за формою 1-ПА.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, якими є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, таким обставинам. Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року № 1340/4223/18 та прийняти постанову, якою у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 14 лютого 2019 року.