Справа № 640/20442/18
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 лютого 2019 року № 640/20442/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

до товариства з обмеженою відповідальністю «Солартекс»

про стягнення податкового боргу у розмірі 1 073 045, 69 грн

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі – позивач, ГУ ДФС у м. Києві), адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Солартекс» (надалі – відповідач, ТОВ «Солартекс»), адреса: 01001, м. Київ, вулиця Хрещатик, буд. 3, в якому позивач просить стягнути кошти з платника податків ТОВ «Солартекс» з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу 1 073 045,69 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач послався на те, що відповідач є платником податку та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків, ТОВ «Солартекс» станом на дату звернення має заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1 073 045,69 грн, яка виникла на підставі податкового повідомлення – рішення від 30 жовтня 2017 року №.

Крім того, у позовній заяві зазначено, що у зв’язку з наявністю у відповідача податкового боргу, останньому направлено податкову вимогу №131194-17 від 28.12.2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі №640/20442/18 в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи в порядку ст. 257 КАС України.

Вказана ухвала надіслана на адресу ТОВ «Солартекс», яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою за адресою: 01001, м. Київ, вулиця Хрещатик, буд. 3.

Згідно ч. 4 ст. 124 КАС України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в адміністративній справі, про право надати свій відзив на позов або заяву про визнання позову. Однак, у встановлений судом строк, відповідач відзив на позов та додаткові документи до суду не подав.

За змістом норм ст. 12 КАС України, справи у спорах про стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб’єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження, а також інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, відносяться до незначної складності, які розглядаються в порядку спрощеного провадження відповідно правил гл. 10 розд. ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Солартекс» () зареєстроване, як суб’єкт підприємницької діяльності, та перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Згідно з даними довідки про податкову заборгованість за відповідачем станом на 15 серпня 2018 року до суду обліковується податковий борг на загальну суму 1 073 045,69 грн (Т.1, арк. 12).

З матеріалів справи вбачається, що спірна сума заборгованості платника податків за грошовими зобов’язаннями з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1 073 045,69 грн, виникла на підставі податкового повідомлення – рішення від 30 жовтня 2017 року № (Т.1, арк. 18).

Суд встановив, що позивач надсилав відповідачу податкову вимогу форми від 28.12.2017 №131194-17 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: 02090, м. Київ, вул. Сосюри, буд.4, яке повернулось у поштове відділення з відміткою «за закінченням терміну зберігання»(Т.1, арк. 12). Проте, доказів направлення податкової вимоги на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців або громадських формувань, позивачем суду не надано.

В той же час, оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач вважає цю суму податковим боргом та просить стягнути його у судовому порядку.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19 Конституції України, Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі - ПК України), у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов’язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було сформовано та направлено ТОВ «Солартекс» податкову вимогу від 28.12.2017 №131194-17 на суму податкового боргу в розмірі 1 073 045,69 грн (Т.1, арк. 22,24).

Вказана податкова вимога надіслана на адресу, яка не зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02090, м. Київ, вул. Сосюри, буд. 4. Жодних відомостей щодо фактичного місця розташування (місцезнаходження) за вказаною адресою матеріали справи не містять.

Згідно п. 42.4 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, вказана податкова вимога, відповідно до статті 42 ПК України, не вважається врученою відповідачу, а сума податкового боргу, в свою чергу, не вважається узгодженою.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як слідує з детального розрахунку податкового боргу, позивачем податковий борг сплачено не було.

Доказів сплати суми податкового зобов’язання до суду не надано, також не надано суду доказів оскарження вимоги, як і не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач повідомлений про наявність в нього суми податкового зобов’язання у розмірі 1 073 045,69 грн, тобто, вказана сума заборгованості не може станом на день розгляду справи вважатися податковим боргом.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач не отримував ані податкової вимоги, ані податкового повідомлення – рішення, в свою чергу, позивачем, як контролюючим органом, не виконані вимоги податкового законодавства України в частині направлення на адресу платника податків податкової вимоги про погашення суми боргу у сумі 1 073 045,69 грн, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб’єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору, а також враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, у даній справі судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова