Справа № 804/5752/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2019 року

Київ

справа №804/5752/17

адміністративне провадження №К/9901/29488/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена організації ОСОБА_2

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 (головуючий суддя - Олефіренко Н.А.)

у справі №804/5752/17

за позовом Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена організації ОСОБА_2

до керівника апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Капацина Юрія Володимировича

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 позовну заяву Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена організації ОСОБА_2 до керівника апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Капацина Ю.В. про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Громадською організацією «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена організації ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2017 апеляційну скаргу залишено без руху та надано п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків зазначених в ухвалі, шляхом надання: витягу з протоколу установчих зборів засновників Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр»; документу про реєстрацію Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр»; належним чином оформлений документ про сплату судового збору в належному розмірі за належними реквізитами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 апеляційну скаргу повернуто, оскільки станом на 11.10.2017 недоліки апеляційної скарги не усунуті, докази сплати судового збору у розмірі та порядку, передбаченому чинним законодавством суду не надано, вимоги ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2017 не виконано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить її скасувати, оскільки вважає, що рішення суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга, зокрема, обґрунтована тим, що положення Закону України «Про судовий збір» не зобов'язують сплачувати судовий збір неприбуткові громадські організації без статусу юридичної особи, а тому судом апеляційної інстанції помилково повернуто апеляційну скаргу у зв'язку з несплатою судового збору.

13.02.2019 електронною поштою до Верховного Суду надійшла заява Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» про залучення до участі у справі на стороні позивача Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та про передачу справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Частиною другою статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Стаття 167 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Частиною другою вказаної статті передбачено, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не визначено цим Кодексом.

У пункті 15 частини першої розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

На сьогоднішній день Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система роботу не розпочала.

При цьому, відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

За такого правового регулювання заява Громадської організації«Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» про залучення до участі у справі на стороні позивача Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та про передачу справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду вважається не підписаною, а тому не може бути прийнятою до розгляду і підлягає поверненню заявнику без розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційних скарг, Суд приходить до висновку, що касаційні скарги не можуть бути задоволені з таких підстав.

Відповідно до частини шостої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - КАС України) до апеляційної скарги додаються її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. До апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також копії доданих до неї письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини третьої статті 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

За правилами статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Частиною першою, другою статті 87 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В разі звернення до суду громадської організації в інтересах інших осіб, така громадська організація є в розумінні Закону України «Про судовий збір» платником судового збору, тобто наявність чи відсутність підстав для сплати судового збору пов'язана не зі статусом громадської організації, яка діє в інтересах певної особи, а безпосередньо з цією особою - позивачем.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №804/6859/16.

Суд відхиляє посилання скаржника на те, що позивачем у справі є громадська організація, яка не є прибутковою та не має власних коштів та майна, а тому має бути звільнена від сплати судового збору, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ця громадська організація діє в інтересах фізичної особи ОСОБА_2, а не у власних інтересах, а тому підстави для застосування статті 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Враховуючи вищезазначене, Суд вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції, про те, що Громадська організація «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена організації ОСОБА_2 має сплачувати судовий збір, оскільки статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, однак громадські організації у цьому переліку з 01.09.2015 відсутні. Доказів щодо звільнення від сплати судового збору ОСОБА_2, в інтересах якого звернулася із позовом до суду громадська організація, матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було виконано вимог ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2017 про залишення апеляційної скарги без руху, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.

У зв'язку з чим, Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції норми процесуального права, які б могли привести до скасування рішення, порушені не були.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» про залучення до участі у справі на стороні позивача Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та про передачу справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду повернути заявнику без розгляду.

Касаційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена організації ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

судді Н.А.Данилевич

В.М.Шарапа