Справа № 806/2360/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/2360/17

Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

06 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_2

представника третьої особи - Мосейчук О.В.

представника відповідача - Шумило Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року (суддя Романченко Є.Ю.) у справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції в Житомирській області, Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

Арбітражний керуючий ОСОБА_5 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції в Житомирській області, Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1437/5 від 26 квітня 2017 року, яким анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1011 від 14 травня 2013 року, виданого ОСОБА_5.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Міністерства юстиції України оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Зокрема, апелянт зазначає, що за результатами перевірки органом контролю були виявлені порушення, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення. Також, апелянт наголошує, що суд першої інстанції попри витребування всіх матеріалів позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_5 не надав юридичної та належної оцінки всім обставинам, якими обґрунтовували свої заперечення представники Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Вищевказане, на думку апелянта свідчить про те, що суд не здійснив всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи підтримали вимоги апеляціної скарги та просили колегію суддів задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення першої інстанції прийнято судом обгрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_5 видано свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1011 від 14.05.2013.

26 квітня 2017 року Міністерством юстиції України, на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 11.04.2017 № 689 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 11.04.2017 № 58/04/17, прийнято наказ № 1437/5 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_5". Вказаним наказом анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1011 від 14.05.2013, видане ОСОБА_5.

Підставою винесення наказу № 1437/5, вказано п. 5 ч. 1 ст. 112 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п. 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2013 №93/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2013 р. за №117/22649.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, позивач звернувся до суд з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наказ Міністерства юстицій України № 1437/5 від 26.04.2017 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_5", прийнято відповідачем з порушенням вимог п. 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджено наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2013 № 93/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15 січня 2013 р. за № 117/22649 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Суд вважає, що оскільки спірний наказ не відповідає критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, це в свою чергу, є самостійною та достатньою підставою для його скасування.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що позов позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково доданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, в апеляційній скарзі апелянт стверджує, що судом не надано юридичної та належної оцінки всім обставинам, якими обґрунтовували свої заперечення представники Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, тобто суд не здійснив всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та вирішуючи питання обґрунтованості анулювання свідоцтва позивача про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), колегія суддів враховує наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону № 2343-XII, арбітражні керуючі є суб'єктами незалежної професійної діяльності. Право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Частиною четвертою статті 98 Закону № 2343-XII визначено, що під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий) здійснюють Мін'юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. Мін'юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю (п. 1.3 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 N 1284/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 липня 2013 р. за N 1113/23645 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок).

У відповідності до п. 2.1 Порядку, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Пунктом 6.13 Порядку встановлено, що у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов'язково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання. У цьому випадку орган контролю протягом трьох робочих днів з дня підписання акта перевірки вносить пропозицію до структурного підрозділу Мін'юсту щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - пропозиція). До пропозиції орган контролю додає акт перевірки з усіма документами, що є його невід'ємними складовими.

Відповідальність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) передбачена статтею 107 Закону № 2343-XII.

Згідно статті Закону № 2343-XII арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Частиною першою статті 109 Закону № 2343-XII передбачено, що дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є:

1) попередження;

2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до ч. 2 ст. 109 вказаного Закону, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 112 Закону № 2343-XII однією із підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Частиною другою вказаної статті Закону № 2343-XII визначено, що у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.

Таким чином, анулюванню свідоцтва передує припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), зокрема в разі накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). При цьому, відповідно до вимог Порядку, про наявність підстави для анулювання свідоцтва повинен бути підготовлений структурним підрозділом висновок і проект наказ Мін'юсту України про анулювання такого свідоцтва.

Порядок припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) врегульовано статтею 113 Закону № 2343-XII.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 цієї статті Закону № 2343-XII, у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання. Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Судом установлено, що з 13 лютого 2017 року по 15 лютого 2017 року посадовими особами Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_5 та складено довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 15 лютого 2017 року № 2/1.

Комісією, дослідивши питання, які стали предметом позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_5, за результатами перевірки складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 24 лютого 2017 року №2/2.

28 лютого 2017 року Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області на адресу Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України направлено лист №2.4-11/5/2017/27 "Пропозиція про притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого ОСОБА_5.", в якому запропоновано внести подання до Дисциплінарної комісії при Міністерстві юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення.

Департаментом з питань судової роботи та банкрутства до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторі) направлено подання № 920 від 14.03.2017 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення.

11 квітня 2017 року на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторі) вирішено внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Рекомендувати Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України на підставі подання Комісії про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення: підготувати проект наказу про анулювання свідоцтва № 1011 від 14.05.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_5; внести запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Для складання проекту наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва № 1011 від 14.05.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_5, за підписом Голови Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторі) ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України направлено подання № 689 від 11.04.2017 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

26 квітня 2017 року Міністерством юстиції України, на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 11.04.2017 № 689 та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 11.04.2017 № 58/04/17, прийнято наказ № 1437/5 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_5".

Суд першої інстанції встановив, що висновок про наявність підстави для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого не слугував підставою для прийняття спірного наказу Мін'юсту України.

На вимогу суду, представником відповідача було надано зазначений вище висновок, в якому вказано про наявність підстав для прийняття рішення про анулювання свідоцтв арбітражних керуючих, зокрема, ОСОБА_5. Ознайомившись з висновком директора Департаменту з питань судової роботи та банкрутства, суд першої інстанції вважає, що він сформований з порушенням вимог, встановлених Інструкцією з діловодства в Міністерстві юстиції України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 серпня 2015 року № 1405/5, оскільки не містить всіх обов'язкових реквізитів. Таким чином, на думку суду, висновок, наданий представником відповідача в ході судового розгляду справи, не може бути використаний як підстава вчинення будь-яких дій, зокрема, винесення спірного наказу про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджено наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2013 N 93/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15 січня 2013 р. за N 117/22649 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі припинення діяльності арбітражного керуючого на підставі його письмової заяви про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та з інших підстав, передбачених статтею 112 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", структурний підрозділ готує висновок про наявність підстави для анулювання свідоцтва та проект наказу Мін'юсту України про анулювання такого свідоцтва. Висновок підписує керівник структурного підрозділу або особа, яка виконує його обов'язки.

Вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у Міністерстві юстиції України встановлює Інструкція з діловодства в Міністерстві юстиції України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 серпня 2015 року N 1405/5.

Пунктом 7 Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 серпня 2015 року N 1405/5 передбачено, що документ повинен містити обов'язкові для певного виду реквізити, що розміщуються в установленому порядку, а саме: найменування Міністерства, назву виду документа (крім листів), дату, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту, текст, підпис. Під час підготовки та оформлення документів можуть застосовуватись не тільки обов'язкові, а й інші реквізити, якщо це відповідає призначенню документа або способу його опрацювання.

Дослідивши наявний в матеріалах справи висновок директора Департаменту з питань судової роботи та банкрутства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що він не містить всіх передбачених Інструкцією реквізитів. Разом з тим, вказаний висновок про наявність підстави для анулювання свідоцтва підписаний керівником Структурного підрозділу Департаменту з питань судової роботи та банкрутства та скріплений відповідною печаткою, містить назву документа та заголовок до тексту. З тексту висновку чітко вбачається, на підставі якого акту він складений та ким. Висновок виготовлено з відповідним проектом наказу про анулювання свідоцтва, які, як документи, які мають узагальнюючий інформативний характер, разом з іншими матеріалами справи були подані до Міністра юстиції України. Тобто, зазначений висновок, на думку колегії суддів, містить необхідні та достатні реквізити, що об"єктивно висвітлююсь суть питання та підстави його прийняття.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи суду першої інстанції, що висновок щодо анулювання свідоцтва не слугував підставою для прийняття спірного наказу Мін'юсту України та не може ставити під сумнів його існування, оскільки зазначене не доведено та не підтверджено будь-якими доказами під час розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає, що висновок, наданий представником відповідача в ході судового розгляду справи, обгрунтований та може бути використаний як підстава винесення спірного наказу. При цьому, колегія суддів враховує, що інших порушень з боку відповідача, під час прийнятя спірного наказу, судом першої інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи наявність підготовленого уповноваженим органом висновку щодо підстав для анулювання свідоцтва позивача, апеляційний суд вважає, що наказ Міністерства юстиції України від 26.04.2017 № 1437/5 було прийнято з дотриманням вимог п. 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджено наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2013 N 93/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15 січня 2013 р. за N 117/22649.

Крім того, не знайшли свого підтвердженні під час апеляційного розгляду посилання суду першої інстанції на порушення відповідачем, при прийнятті спірного наказу, п. 5 ч. 1 ст. 112 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, згідно з пунктом 5 частини першої статті 112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією з підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Частиною другою вказаної статті передбачено, що у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.

Відповідно до статті 113 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Державний орган з питань банкрутства зобов'язаний не пізніше ніж на третій день повідомити арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) про припинення його повноважень.

Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний припинити діяльність з дня внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запису про припинення його повноважень.

Рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може бути оскаржено арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до суду.

Колегія суддів вважає помилковою позицію суду відносно того, що Міністерство юстиції України не мало правових підстав для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, виданого позивачу, оскільки до нього не застосовувалось дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, оскільки повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень до арбітражних керуючих, за наявності на те підстав, належать дисциплінарній комісії, а реалізація рішення про позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого здійснюється шляхом видання Міністерством юстиції України відповідного наказу про анулювання свідоцтва.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, приписи норм чинного законодавства України, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач в даному випадку діяв в межах повноважень та в спосіб передбачений Конституцією України, законами та іншими нормативно - правовими актами України. Спірний наказ № 1437/5 від 26.04.2017 прийнято відповідачем з дотриманням встановленої процедури, і він в повній мірі відповідає критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстав для його скасування, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Також, слід зазначити, що суд першої інстанції попри витребування всіх матеріалів позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_5, не надав юридичної та належної оцінки всім обставинам справи. Вказане свідчить про те, що суд не здійснив всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів.

Вмотивованість судового рішення означає наведення у судовому рішенні пояснень (мотивів), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержана відповідь суду (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950). У мотивувальній частині рішення обов'язково зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову (п.3 ч.4 ст.246 КАСУ).

Відповідно до ч.І ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.2 вказаної статті, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3 ст.242 КАСУ).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

За результатом апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, а доводи апеляційних скарг відповідача спростовують висновки рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 лютого 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.