Справа № 280/4219/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

08 жовтня 2018 рокуСправа № 280/4219/18
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Бойченко Ю.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленд Дівелопмент» (69002, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 63), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна (АДРЕСА_2) про визнання протиправним та скасування рішення, та виконання вимог ст.ст. 160, 161 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі) до Запорізької міської ради (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленд Дівелопмент» (далі - третя особа 1) та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна (далі - третя особа 2), в якій позивачі просять: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №59/121 від 29.08.2018 «Про надання у користування на умовах оренди ТОВ «Ленд Дівелопмент» земельної ділянки по АДРЕСА_3 для розташування кафе».

Крім того, просять розглянути справу за правилами спрощеного провадження та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 177 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлений інший порядок судового провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що їм на праві спільної часткової приватної власності належить будівля кафе-бару літ. А-2 (513,9 кв. м), топочна літ. Б (6,4 кв.м), шашлична літ В (9,6 кв.м), розташовані за адресою: АДРЕСА_3

Рішенням відповідача від 30.06.2016 №68/8 земельну ділянку під зазначеними будівлями було передано позивачам у користування.

29.12.2016, на підставі зазначеного рішення відповідача, між відповідачем та позивачами був укладений договір оренди землі №00696, за яким позивачам передана в оренду земельна ділянка площею 0,1853 га, кадастровий №НОМЕР_1. Право оренди 01.03.2017 було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис НОМЕР_2).

02.09.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачам стало відомо, що право власності на нерухоме майно (будівлі кафе-бару, топочної та шашличної) перейшло до третьої особи 1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2018, укладеного між ТОВ «Агофог» та третьою особою 1, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г.

03.09.2018 позивачі звернулись до правоохоронних органів із заявою про злочин та 06.09.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України та розпочато розслідування у кримінальному провадженні №000321.

04.09.2018 позивачами направлене звернення на адресу Запорізького міського голови щодо «рейдерського захоплення» об'єкта нерухомості та застереження проти розірвання договору оренди землі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2018 відкрите провадження у справі №335/10446/18 (провадження №2/335/2506/2018) за позовом позивачів до ТОВ «Агофог», третьої особи 1, управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг відповідача, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

З листа Управління з питань земельних відносин відповідача від 14.09.2018 №1860/02-03 позивачам стало відомо про те, що рішенням відповідача від 29.08.2018 №59/121 припинене право оренди позивачів земельної ділянки кадастровий №НОМЕР_1, площею 0,1853 га по пр. Соборному, 184 в м. Запоріжжя на підставі нотаріально засвідчених заяв позивача, складених - в період перебування позивачів на території АР Крим - 28.08.2018 та засвідчених третьою особою 2.

Своїх вимоги позивачі обґрунтовують нормами Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та Регламенту відповідача, а також положеннями договору оренди землі №00696 від 29.12.2016.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі - в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 4 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Судом встановлено, що між позивачами та відповідачем був укладений договір оренди землі №00696 від 29.12.2016, відповідно до якого позивачі є орендарями земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_3, площею 0,1853 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

28.08.2018 за вхідними №3164 та №3165 до Управління з питань земельних відносин відповідача надійшли заяви позивачів від 28.08.2018 про надання згоди на припинення права оренди зазначеної земельної ділянки, у зв'язку з переходом права власності на розташовані на ній об'єкти нерухомості, та передачу цієї земельної ділянки її реальному користувачу. Зазначені заяви були посвідчені третьою особою 2.

Рішенням відповідача від 29.08.2018 №59/121 було:

- припинене право позивачів щодо оренди зазначеної земельної ділянки та передано її до земель відповідача,

- рішення відповідача від 30.06.2018 №68/8 визнане таким, що втратило чинність,

- договір оренди землі від 29.12.2016 №00696 розірвано,

- надано у користування на умовах оренди строком на 19 років третій особі 1 зазначену земельну ділянку,

- зобов'язано третю особу 1 вчинити певні дії,

- контроль за виконанням цього рішення покладено на посадову особу органу місцевого самоврядування.

Таким чином, предметом спору у даній справі є рішення органу місцевого самоврядування про припинення права оренди земельної ділянки позивачів та її передачу в оренду особі, яка, на думку позивачів, набула таке право оренди неправомірно, оскільки 28.08.2018 позивачі не могли бути учасниками вчинення нотаріальних дій в м. Дніпро, через те, що перебували на території АР Крим.

Слід зазначити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Згідно зі статтею 5 Земельного кодексу України одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Суд приходить до висновку, що з моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб'єктами, та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки не притаманні адміністративним правовідносинам, натомість - притаманні цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Позовна заява вмотивована тим, що, на думку позивачів, оскаржуваним рішенням відповідача порушені цивільні права позивачів щодо користування земельною ділянкою.

За таких умов фактично предметом позову у цій справі є права орендаря, тобто предметом судового розгляду є спір між сторонами у договірних відносинах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, даний спір не може вирішуватися в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, а повинен вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, в силу приписів ст.ст. 4, 19 ЦПК України судовий розгляд даного спору повинен здійснюватися за правилами цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити.

За приписами ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Відтак, вирішення даного позову віднесене до компетенції Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 170, 241, 248, 256 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленд Дівелопмент» (69002, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 63), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна (АДРЕСА_2) про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз'яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх право на звернення із позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за правилами цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами направити ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. ст. 292-297 КАС України, з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Суддя Ю.П. Бойченко