Справа № 460/3083/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2019 року м. Рівне №460/3083/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач, ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №2388-13 від 30.06.2016, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем Транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач покликалася на те, що відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення форми "Ф" №2388-13 від 30.06.2016, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25000,00 грн. Позивач вказала, що Рівненською міською радою 28.01.2016 прийнято рішення №109 "Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку", яким викладено у новій редакції Положення про транспортний податок (пункт 1) та встановлено, що це рішення набирає чинності з 01.01.2016 (пункт 2). Вважає, що з урахуванням норм Податкового кодексу України такий податок не може застосовуватись до кінця 2016 року, оскільки транспортний податок був встановлений вже в плановому періоді (2016 рік), а відтак буде обов'язковий з початку 2017 року (бюджетний період). З урахуванням ст. 3 Бюджетного кодексу України, 2016 - це плановий період, а 2017 - бюджетний період. Таким чином, нові податки не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймні в 2016 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15.07.2015 рішення про встановлення таких податків і зборів. Крім того, як встановлено з рішення Рівненської міської ради №109 від 28.01.2016 були внесені зміни щодо об'єкта оподаткування та порядку справляння податків, які в силу норм Податкового кодексу України будуть обов'язковими лише в 2017 році. Позивач зазначила, що для неї не зрозуміло як контролюючим органом отримано інформацію про вартість об'єкта оподаткування, враховуючи, що така інформація в цьому році не могла бути надана до 1 лютого 2016 року, оскільки Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 та 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, була затверджена Кабінетом Міністрів України лише 18.02.2016. Таким чином, інформацію щодо вартості об'єкта оподаткування є протиправною та невірною, що не може слугувати як основа для винесення контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення.

Позивач також повідомила, що контролюючим органом не було належно вручено їй податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №2388-13 від 30.06.2016, оскільки копію оскарженого рішення було отримано нею лише 10.12.2018.

За наведених обставин, позивач просить визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 19.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідач позов не визнав, подавши відзив на позов (а.с.28-29), в обґрунтування якого зазначив, що Законом України №909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати. Позивач є власником автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 200 4,5 D, рік випуску 2013. Транспортний податок на території міста Рівного було встановлено рішенням Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку". З метою приведення вказаного рішення у відповідність із вимогами пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України Рівненська міська рада прийняла рішення від 28.01.2016 №109, яким було внесено зміни до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку", враховуючи зміни, внесені до Податкового кодексу України. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесено зміни у додатки 1 і 2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів. На офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про середньоринкову вартість легкових автомобілів. Станом на 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378,00 грн., а отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1033500,00 грн. Таким чином, об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році були легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Відповідач вказав, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). Натомість, позивач із письмовою заявою для проведення звірки розрахунку здійсненого контролюючим органом, зокрема, щодо показників, які впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля, і відповідно, правомірності віднесення транспортного засобу, зареєстрованого за позивачем, до об'єкту оподаткування транспортним податком, не звертався, а тому посилання позивача на те, що інформація щодо вартості об'єкта оподаткування є протиправною і невірною, що не може слугувати як основа для винесеного контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення, є безпідставним та необґрунтованим.

Також відповідач ствердив, що у разі застосування до спірних правовідносин положень статті 267 Податкового кодексу України, без урахування змін внесених Законом України №909-VIII, і рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" без урахування змін, внесених рішенням Рівненської міської ради №109 від 28.01.2016, належний позивачу легковий автомобіль тим більше є об'єктом оподаткування транспортним податком, оскільки використовувався до 5 років і має об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідач, заперечуючи порушення порядку і строків надіслання податкового повідомлення-рішення, вказує, що ним було проведено нарахування транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. за 2016 рік та виставлено податкове повідомлення-рішення №2388-13 від 30.06.2016, яке було надіслане рекомендованим листом з повідомленням про вручення, 16.09.2016 лист повернувся без вручення з поштовою відміткою "повернення по закінченню терміну зберігання".

З урахуванням викладеного, відповідач просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін не подавали.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, з'ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, з урахуванням такого.

Позивач в позові ствердила, що їй на праві власності належав транспортний засіб марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 200 4.5 D Універсал-B, 2013 року випуску, об'єм двигуна 4,5 л, номерний знак - НОМЕР_1. При цьому, факт належності їй означеного транспортного засобу в 2016 році позивач не заперечила.

Суд встановив, що 30.06.2016 ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп.267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення №2388-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомлення-рішенням, звернувся до суду з позовною заявою.

Оцінюючи спірні правовідносини суд враховує наступне.

За приписами статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в розмірі і в порядку, встановленими законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" з 01.01.2015 введено в дію статтю 267 Податкового кодексу України "Транспортний податок".

Підпунктом 267.1.1 п. 267.1 та пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції, станом до 01.01.2016) було визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", що набрав чинності з 01.01.2016, до статті 267 ПК України, були внесені зміни, зокрема, змінено об'єкт оподаткування транспортним податком.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України (в редакції, станом на дату прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

За приписами статті 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.

Положеннями підпунктів 12.3.2, 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Крім того, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 року №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", який ввів пряму норму - установити, що в 2016 році не застосовуються вимоги, встановлені п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст.12 ПК України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, у 2016 році зупинено дію п.п. 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України, що свідчить про відсутність для органів місцевого самоврядування обов'язку щодо строків оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків і зборів. У разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік, таке має братися до уваги контролюючим органом при здійсненні розрахунку податку на 2016 рік. Таким чином, ПК України встановлений обов'язок щодо сплати місцевих податків і зборів незалежно від термінів прийняття органами місцевого самоврядування рішень про встановлення відповідних податків і зборів.

Рішенням Рівненської міської ради від 22.01.2015 №4831 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" (далі - рішення №4831, а.с.39) вирішено:

1. Встановити з 1 січня 2015 року на території міста Рівного податок на майно в частині транспортного податку.

2. Затвердити Положення про порядок справляння податку на майно в частині транспортного податку згідно з додатком до цього рішення.

3. Опублікувати це рішення в газеті Рівненської міської ради "Сім днів".

Відповідно до пунктів 1.1-3.1 Положення про порядок справляння податку на майно в частині транспортного податку, як додатку до рішення №4831 (а.с.40-41), податок на майно в частині транспортного податку встановлюється згідно з Податковим кодексом України. Платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пункту 3.1 цього Положення є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 кубічних сантиметрів.

Рішенням Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 (а.с.11) вирішено:

1. Встановити з 01.01.2016 на території міста Рівного податок на майно в частині транспортного податку;

2. Затвердити Положення про порядок справляння податку на майно в частині транспортного податку, що додається;

3. Опублікувати це рішення в газеті Рівненської міської ради "Сім днів";

4. Рішення Рівненської міської ради від 22.01.2015 №4831 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" втрачає чинність з 1 січня 2016 року.

Відповідно до пункту 1.1. Розділу 1 Положення про порядок справляння податку на майно в частині транспортного податку, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 (далі - Положення №5253) податок на майно в частині транспортного податку встановлюється згідно з Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 3.1 Розділу 3 Положення №5253 об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 кубічних сантиметрів (а.с.12-15).

Рішенням Рівненської міської ради від 28.01.2016 №109 "Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" (далі - рішення №109) вирішено, зокрема:

1. Внести такі зміни до Положення про порядок справляння податку на майно в частині транспортного податку, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 " Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку":

1) Пункт 3.1 розділу 3 Положення викласти в новій редакції такого змісту:

"3.1 Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті";

2) розділ Положення доповнити пунктами 6.8-6.11.

Пунктом 6.11 Положення №5253 (із змінами, внесеними рішенням Рівненської міської ради від 28.01.2016 №109) визначено, що фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо:

а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку;

б) розміру ставки податку;

в) нарахованої суми податку (а.с.15-17).

Отже, Законом України №909-VIII та рішенням №109 не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, а уточнено об'єкт оподаткування, зокрема, з 01 січня 2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відтак, доводи позивача щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин рішення Рівненської міською ради від 28.01.2016 №109 "Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015" у зв'язку з порушенням Рівненською міською радою строків прийняття та оприлюднення такого рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" 25 грудня 2015 року №928-VIII встановлено розмір мінімальної заробітної, який станом на 01.01.2016 становив 1378,00 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі - Методика №66), відповідно до положень пункту 2 якої (у редакції, чинній на 2016 рік) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403 (далі - Порядок №403, в редакції, станом на дату прийняття спірного податкового повідомлення-рішення), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктами 3, 4 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно з пунктом 5 Методики №66, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики №66).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики №66).

На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів. При цьому технічний стан автомобіля відповідно до Методики не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування (п.267.4 ст.267 ПК України).

Згідно з пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Порядок обчислення та сплати податку встановлено п.267.6 ст. 267 ПК України, відповідно до якого обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Відповідно до пп. 267.7.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України. При цьому, пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України встановлено, що транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, обов'язок визначати та нараховувати суму транспортного податку законодавством покладений на контролюючий орган на підставі переліку легкових автомобілів, рік випуску яких складає не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку).

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24.04.2018 у справі №802/1912/17-а (адміністративне провадження №К/9901/39907/18), від 05.06.2018 у справі №802/1543/17 (адміністративне провадження №К/9901/46838/18), від 12.06.2018 у справі №802/3965/17 (адміністративне провадження №К/9901/46398/18).

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно), що відображені у відповідному переліку, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку.

В заявах по суті справи сторони ствердили належність позивачу у спірному періоді автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 200 4.5 D Універсал-B, об'єм двигуна 4,5 л, тип палива дизель, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Суд зазначає, що позивачем не заперечувалась правомірність здійсненого розрахунку вартості належного їй транспортного засобу, у тому числі невідповідності застосованих при розрахунку складових транспортного засобу, які впливають на коефіцієнт коригування ринкової вартості. Не встановлено й обставин звернення позивача до контролюючого органу для проведення звірки даних щодо об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку, у порядку підпункту 267.6.10 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України.

Позивачем до адміністративного позову долучено договір купівлі-продажу транспортного засобу №7162/17/002872 від 06.06.2017 (а.с.21-22), яким підтверджується факт реалізації автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 200 4.5 Універсал-В, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, за ціною 1703000 (один мільйон сімсот три тисячі гривень 00 копійок).

Таким чином, судом встановлено і позивачем не заперечується, що на дату прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення вищевказаний транспортний засіб перебував у власності позивача, вартість такого автомобіля перевищувала 1033500,00 грн., а з року його випуску минуло не більше п'яти років.

Отже, вказаний автомобіль був об'єктом оподаткування, а позивач - платником транспортного податку у 2016 році.

Доводи позивача щодо не підтвердження відповідачем правомірності спірного податкового рішення належними й допустимими доказами не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими доказами.

Таким чином, визначення контролюючим органом позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік здійснено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений податковим законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постановах від 30 листопада 2018 року у справі №820/1218/17 (провадження №К/9901/36514/18) та від 12 грудня 2018 року .

Згідно з підпунктом 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

За правилами п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків" від 28.12.2015 №1204, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за №124/28254, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

Суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення №2388-13 від 30.06.2016 направлено позивачу за зареєстрованим місцем його проживання (а.с.18-19): АДРЕСА_1, 15.08.2016 (а.с.35), тобто з порушенням строку, встановленого п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України (до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Поштове відправлення повернулось на адресу відповідача із відміткою поштової служби "за закінченням терміну зберігання" 16.09.2016 (а.с.36). Тобто, податкове повідомлення-рішення не було вручене адресату з причин, незалежних від контролюючого органу.

Суд вважає, що порушення контролюючим органом строку направлення податкового повідомлення-рішення не свідчить про протиправність такого податкового повідомлення-рішення, а також не звільняє платника податку від обов'язку щодо своєчасної сплати суми податку, визначеному у ньому.

Строк направлення платнику податків контролюючим органом податкового повідомлення-рішення не змінює обсягу законних прав та обов'язків такого платника податків, адже перебіг строку як для сплати податку, так і для оскарження такого рішення, починається з дня, наступного за днем отримання податкового повідомлення-рішення. Отже, порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення не може слугувати достатньою підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За встановлених обставин, з урахуванням чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та спростовуються дослідженими доказами. При цьому, відповідач належними та допустимими доказами підтвердив правомірність прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська, 8, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 лютого 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.