Справа № 1340/5656/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4505/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року про забезпечення позову у справі № 1340/5656/18 за адміністративним позовом державних реєстраторів Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправними дій та скасування наказу,-

суддя в 1-й інстанції Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення 29.11.2018 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 29.11.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивачі державні реєстратори Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» звернулися в суд з позовом до відповідача - Міністерства юстиції України, в якому просили визнати протиправними дії Міністерства юстиції України під час проведення перевірки; скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 3585/5 від 15 листопада 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів державного підприємства Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»; визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо розгляду питання про припинення акредитації Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на підставі наказу Міністерства юстиції України №3585/5 від 15 листопада 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», викладеного в листі Міністерства юстиції України № 12205/19.3.1/33-18 від 21 листопада 2018 року.

Представник позивачів подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №3585/5 від 15 листопада 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до прийняття судом остаточного рішення; заборони Міністерству юстиції України приймати рішення щодо скасування акредитації Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до прийняття судом остаточного рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року вищевказану заяву задоволено. Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України №3585/5 від 15 листопада 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» - до набрання законної сили рішенням у справі № 1340/5656/18.

Заборонено Міністерству юстиції України приймати рішення щодо скасування акредитації Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» - до набрання законної сили рішенням у справі № 1340/5656/18.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову у цій адміністративній справі, оскільки судом не наведено обставин існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, викладені аргументи не підтверджені доказами. Крім того, судом першої інстанції не обґрунтовано про існування обставин, які б унеможливили захист прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, або ускладнювали б відновлення таких прав та інтересів при виконанні судового рішення у межах заявлених позовних вимог. Також в оскаржуваній ухвалі відсутні докази, мотиви якими суд обґрунтовує свої висновки про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також не обґрунтовано наявність порушення прав третіх осіб. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що суд вирішив питання щодо забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України приймати рішення про скасування акредитації ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до набрання законної сили рішенням суду у справі № 1340/6565/18, яке не було предметом регулювання відносин наказом № 3585/5 від 15 листопада 2018 року, а отже вийшов за межі позовних вимог, оскільки обмежив права Міністерства юстиції України у майбутніх діях щодо здійснення своїх повноважень у сфері акредитації субєктів державної реєстрації. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник позивачів своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Крім того, додатково пояснила, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року в частині заборони Міністерству юстиції України приймати рішення щодо скасування акредитації Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до прийняття судом остаточного рішення. Просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник позивачів ОСОБА_6 у судовому засіданні 06 лютого 2019 року не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін; у судове засідання 13 лютого 2019 року не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи - ДП "Національні інформаційні системи" у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову у цій адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що трудова діяльність позивачів як державних реєстраторів Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» повязана з доступом до Державного реєстру речових прав, а тому у випадку не зупинення дії вказаного наказу державні реєстратори будуть позбавлені можливості здійснювати свою діяльність, що завдасть їм шкоди матеріального характеру, у позивачів є зобов'язання перед державою у вигляді сплати податків, незважаючи на фактичне зупинення їх діяльності; крім того, спірний наказ може порушувати права та інтереси інших осіб, які звернулись до позивачів з заявами про вчинення реєстраційних дій. Оскільки листом Міністерства юстиції № 12205/19.3.1/33-18 від 21 листопада 2018 року може бути вирішено питання про припинення акредитації на підставі наказу Міністерства юстиції України №3585/5 від 15 листопада 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», суд вважає за необхідне задовольнити вимогу Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та заборонити Міністерству юстиції України приймати рішення щодо скасування акредитації Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до набрання законної сили рішенням у справі.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.6 ст.154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що, звертаючись до суду із клопотанням про вжиття заходів із забезпечення адміністративного позову, наведені позивачем доводи не надавали суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені ст.117 КАС України, оскільки позивачем на час звернення з такою заявою не наведено та не надано належних доказів того, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення або неможливість поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також не наведено очевидних ознак протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з таким рішенням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст.151 КАС України, оскільки державні реєстратори жодним чином не позбавлені права на працю та вони вправі здійснювати діяльність, яка не стосується дій щодо вчинення державної реєстрації прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №808/2432/18 (К/9901/60285/18).

При цьому колегія суддів відхиляє покликання позивачів на те, що видачею спірного наказу їх фактично позбавлено можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності, оскільки тимчасове блокування доступу державному реєстратору до реєстру не має жодного правового звязку чи причинно-наслідкового звязку щодо будь-яких змін в рамках трудових правовідносин державних реєстраторів; перебування у трудових правовідносинах державних реєстраторів, їх зміну чи припинення чинне законодавство не повязує із прийняттям Міністерством юстиції України рішень, зокрема, щодо тимчасового блокування доступу до державних реєстрів; крім того спірним наказом не вирішувалось питання отримання доходу (заробітної плати), що впливає на сплату податків.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №3585/5 від 15 листопада 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» є фактично вирішенням спору по суті, оскільки державні реєстратори в подальшому здійснюють діяльність у сфері реєстрації прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців, незважаючи на те, що оскаржуваний наказ, дію якого зупинено, був винесений з підстав порушень порядку державної реєстрації державними реєстраторами при вчиненні дій у зазначених вище сферах, що може в подальшому зашкодити правам третіх осіб.

Таким чином, вживаючи заходи забезпечення позову у вказаний спосіб до вирішення справи по суті (до встановлення протиправності або правомірності прийняття оскаржуваного наказу), суд першої інстанції фактично усунув всі наслідки, які на їх підставі були застосовані до позивачів (державних реєстраторів), що порушує принцип рівності сторін, регламентований ст.10 КАС України та є фактичним вирішенням справи по суті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки блокування доступу до Єдиних та Державних реєстрів носить строковий характер (на певний період часу), а предметом спору є скасування наказу Міністерства юстиції України «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів державного підприємства Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», то позовні вимоги і вжиті заходи забезпечення адміністративного позову є ідентичними та ототожнюються, що є свідченням про фактичне вирішення спору по суті, тому відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову у цій адміністративній справі шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №3585/5 від 15 листопада 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення шляхом забезпечення позову у такий спосіб, у звязку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині.

Щодо забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України приймати рішення щодо скасування акредитації Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», до прийняття судом остаточного рішення, то колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року в частині заборони Міністерству юстиції України приймати рішення щодо скасування акредитації Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до прийняття судом остаточного рішення, а тому, враховуючи той факт, що заходи забезпечення позову в цій частині скасовано судом першої інстанції, що відповідає вимогам ст.157 КАС України, на думку колегії суддів, відсутні підстави для їх повторного скасування, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з мотивів відсутності підстав для застосування такого виду забезпечення позову.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 242, 243, 246, 250, 264, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року про забезпечення позову у справі № 1340/5656/18 в частині застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №3585/5 від 15 листопада 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» - до набрання законної сили рішенням у справі № 1340/5656/18 скасувати, та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий- суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.