Справа № 640/2271/19
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 лютого 2019 року м. Київ № 640/2271/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Міністерства внутрішніх справ України
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Міністерство внутрішніх справ України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить визнати протиправними дії щодо винесення постанови про накладення штрафу 09.01.2019 у виконавчому провадженні № 57409561 та зобов'язання відповідача скасувати зазначену постанову та закінчити виконавче провадження.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року становить 1 921,00 гривень.

Позивачем заявлено вимогу щодо скасування рішення, яким визначено позивачу грошове зобов'язання у розмірі 5 100,00 гривень. А отже, судовий збір за подання даного адміністративного позову становить 1 921,00 гривень.

Позивачем не було додано до позовної заяви документа про сплату судового збору. Натомість, у позовній заяві заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Обґрунтовуючи заявлене клопотання, позивач зазначає, що на рахунках Міністерства внутрішніх справ України зупинено операції у зв'язку із здійсненням безспірного списання.

Частина перша статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до Довідки Вищого адміністративного суду України про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України "Про судовий збір" від 23.01.2015 обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Таким чином, суд вважає заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Окрім того, згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції на копії оскаржуваної постанови, що додана до позовної заяви, позивач отримав оскаржуване рішення 17.01.2019, тоді як позовну заяву здано на пошту лише 05.02.2019, тобто з пропущенням десятиденного строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем додано до позовної заяви клопотання про продовження строку звернення до суду, яке обґрунтовує тим, що оскаржувану постанову отримано відповідальною посадовою особою відповідача із запізненням через довготривалу процедуру реєстрації та проходження документів.

Отже, у випадку пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів підставами для поновлення такого строку є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків відносини стають стабільними.

Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи викладене, суд відхиляє посилання позивача на те, що через довготривалу процедуру документообігу в установі позивача, оскаржуване рішення пізно отримано відповідальною посадовою особою.

При цьому, суд звертає увагу, що особливості організації роботи, зокрема документообігу, в установі, що подає позовну заяву, жодним чином не впливає на неухильність виконання нею своїх процесуальних обов'язків з урахуванням часу, необхідного для вирішення внутрішніх організаційних питань.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими та неповажними підстави пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом, зазначені у заяві про продовження строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути шляхом подання до суду:

- документу про сплату судового збору у розмірі 1 921,00 грн.,

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску із зазначенням інших підстав для поновлення строку, ніж ті, що зазначені у клопотанні від 04.02.2019 № 12/6-575.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Міністерству внутрішніх справ України у відстроченні сплати судового збору.

2. Позовну заяву Міністерства внутрішніх справ України залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

4. Попередити позивача про те, що у разі, якщо недоліки не буде усунуто у встановлений судом строк, позовну заяву буде повернуто відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до статті 294, частин другої та третьої статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України оскарження даної ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.П. Огурцов