Справа № 803/1589/17
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 803/1589/17

Провадження № 11-1115апп18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Ключник А.Ю.,

представника позивача - Бондарука Ю. А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) «Авангард Луцьк» до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Луцької міської ради Оляніцької О. В. (далі - Державний реєстратор, Міськрада, відділ державної реєстрації відповідно), треті особи: Міськрада, відділ державної реєстрації, про визнання протиправним рішення та скасування запису

за касаційною скаргою ОСББ «Авангард Луцьк»на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року (судді Святецький В. В., Пліш М. А., Довгополов О. М.),

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСББ «Авангард Луцьк»звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34863592, від 20 квітня 2017 року та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за Міськрадою права власності на нерухоме майно - нежиле приміщення загальною площею 188,6 кв. м, реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 20065296, зареєстроване за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, пр-т Перемоги, 12.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Міськрада здійснила незаконне набуття у власність частини 1-го поверху приміщення житлового будинку загальною площею 188,6 кв. м, яке є спільним майном багатоквартирного будинку та належить його співвласникам, за рахунок спільних та узгоджених з Державним реєстратором незаконних дій, а Державний реєстратор вчинив реєстраційні дії з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки такі дії відображають неправдиві відомості щодо набуття Міськрадою права власності на нерухоме майно, яке їй не належало, не було самостійним об'єктом нерухомості, а виключно допоміжним приміщенням, яке призначене для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку, що підтверджується створенням та функціонуванням у зазначеному приміщенні консультаційного Центру енергоефективності та енергозбереження, органів управління ОСББ.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року позов задоволено повністю.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 12 червня 2018 року скасував рішення суду першої інстанції, провадження у справі закрив та роз'яснив позивачу право звернення до суду в порядку цивільного судочинства, дійшовши висновку, що цю справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки оспорюваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема про право на нежитлові приміщення.

Не погодившись із цим рішення суду, у липні 2018 року ОСББ «Авангард Луцьк» звернулося із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Скаржник посилається на те, що вказана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на протиправності дій відповідача щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно з посиланням, зокрема, на порушення норм Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV). Вважає, що у цій справі дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності, прийняті/вчинені відповідачем як суб'єктом владних повноважень.

У відзиві на касаційну скаргу Міськрада вказує на непідвідомчість цього спору судам адміністративної юрисдикції, оскільки спір пов'язаний із вирішенням питання про право власності на нежитлове приміщення.

18 вересня 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу, якою на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до цієї норми справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Оскільки позивач оскаржує постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року з підстав порушення судом правил предметної юрисдикції, справа підлягає розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав касаційну скаргу.

Згідно із частиною третьою статті 3 КАС провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди установили, що у багатоквартирному будинку за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, пр-т Перемоги, 12 створено та діє ОСББ «Авангард» (дата державної реєстрації 13 серпня 2015 року).

З листа Департаменту житлово-комунального господарства Міськради від 7 червня 2017 року № 19.1-22/1046 ОСББ «Авангард Луцьк»дізналося про факт проведення державної реєстрації нежитлового приміщення за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, пр-т Перемоги, 12, яким повідомлено голову правління Асоціації ОСББ «Лучани», яка також є і керівником ОСББ «Авангард», що: «нежитлове приміщення на проспекті Перемоги, 12 (52,5 кв. м) належить територіальній громаді м. Луцька в особі Міськради згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний № 101, номер запису про право власності 20065296».

З огляду на наведене ОСББ «Авангард Луцьк», виконуючи покладені на нього функції по забезпеченню реалізації прав співвласників на вільне володіння та користування спільним майном та вважаючи рішення Державного реєстратора незаконним, звернулося до суду з цим адміністративним позовом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, до адміністративних судів могли бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС у вказаній редакції визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 17 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС у редакції, чинній на час розгляду справи судами і Великою Палатою Верховного Суду, публічно-правовий спір - це спір, в якому хоча б одна сторона, зокрема, здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Таким чином, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом із тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Отже, участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, слід з'ясувати, що стало підставою для його виникнення та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 цього Кодексу).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

За загальним правилом, у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 4 та 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час закриття провадження у справі).

Підставою звернення ОСББ «Авангард Луцьк» до суду з цим позовом стало порушення, на думку позивача, його права власності на нежитлове приміщення, що виключає можливість розгляду справи судами адміністративної юрисдикції.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

За правилами частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене касаційну скаргу ОСББ «Авангард Луцьк» слід залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року - без змін.

Керуючись статтями 243, 341, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авангард Луцьк» залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Князєв
Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко
С. В. БакулінаЛ. І. Рогач
В. В. БританчукІ. В. Саприкіна
Д. А. ГудимаО. М. Ситнік
В. І. ДанішевськаВ. Ю. Уркевич
О. С. ЗолотніковО. Г. Яновська
Л. М. Лобойко