Справа № 826/17705/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 лютого 2019 року 15:30 № 826/17705/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - Яценко О.В., від відповідача - Збаржевецький О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомПовного товариства «Велта П.М.С.Г. «Гарант-Сервіс»
доКиївської митниці Міндоходів
провизнання протиправними та скасування вимоги про сплату коштів,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Повне товариство «Велта П.М.С.Г. «Гарант-Сервіс» (далі-позивач/ПТ «Велта П.М.С.Г. «Гарант-Сервіс») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської митниці Міндоходів (далі-відповідач), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату коштів за гарантійним документом:

- від 31.05.2015 №1102-00006-3100515 код на суму 501902,09 грн.;

- від 22.06.2015 №1102-00007-220615 код від 22.06.2015 на суму 533382,13 грн.;

- від 22.12.2015 №1102-00008-01-221015 код на суму 1197689,03 грн.;

- від 30.11.2015 №1102-00009-01-301115 від 30.11.2015 на суму 212936,46 грн.,

- від 18.03.2016 №1102-00010-01-180316 код на суму 715357,25 грн.;

- від 15.04.2016 №1102-00011-01-150416 код на суму 182305,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що акти про настання гарантійного випадку та спірні вимоги про сплату коштів ґрунтуються на документах, які не відповідають умовам виданих гарантій, складені з порушенням положень Угоди №770 та Порядку застосування заходів гарантування під час вивезення у митному режимі переробки за межами митної території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2013 №879.

Відповідач проти позову заперечував, вказавши про правомірність дій з боку митниці у зв'язку з настанням гарантійного випадку.

Водночас, відповідачем заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду. Протокольною ухвалою від 10.12.2018 в задоволенні заявленого клопотання відповідача відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, сторонами не заперечується, між Державною митною службою України та повним товариством "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" укладена угода про надання фінансових гарантій митним органам незалежним фінансовим посередником від 22.11.2012 №770, яка регулює взаємовідносини між Держмитслужбою та Гарантом щодо надання фінансових гарантій сплати митних платежів у разі невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятих перед митним органом зобов'язань, що випливають з митних процедур відповідно до Митного кодексу України. Згідно умов вказаної угоди, повне товариство "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" визнається незалежним фінансовим посередником, уповноваженим Держмитслужбою України на надання митним органам фінансових гарантій та вноситься до Реєстру гарантів.

09 квітня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія" (комітент) та повним товариством "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" (комісіонер) укладений договір комісії №1102-ГК/14, відповідно до умов якого комітент зобов'язує, а комісіонер зобов'язується від свого імені та за рахунок комітента забезпечити надання митним органам фінансових гарантій та здійснити їх фінансове забезпечення у вигляді страхування згідно з вимогами митного законодавства України, за умовами якого комітент зобов'язаний завершити режим переробки відповідно вимогам, передбаченими чинним законодавством України, а у випадку порушення зобов'язань - виплатити митний борг.

Відповідно до вказаних угод, повним товариством "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" надані фінансові гарантії товариству з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія" на переробку за межами митної території України товару "відходи електронного брухту у вигляді плат від електронної , обчислювальної та побутової техніки, що містять дорогоцінні метали", а саме:

1. Гарантійний документ від 31.05.2015 №1102-00006-01-310515 до митної декларації (МД) від 03.06.2015 №125120105/2015/310929.

У встановлений строк ввезення (до 01.06.2016) готова продукція за вказаною МД не була доставлена на митну територію України в повному обсязі про що контролюючим органом складено акт про настання гарантійного випадку від 11.10.2016 №1 (вих. №8677/Г/10-70-61-05-47 від 12.10.2016) та на підставі гарантійного документа від 31.05.2015 №1102-00006-01-310215 код Київською митницею ДФС сформовано вимогу про сплату коштів у сумі 501902,09 грн. (вих.№8678/1/10-70-61-05-47 від 12.10.2016).

2. Гарантійний документ від 22.06.2015 №1102-00007-01-220615 код до митної декларації (МД) від 23.06.2015 №05/2015/312304.

У встановлений строк ввезення (до 11.06.2016) готова продукція за вказаною МД не була доставлена на митну територію України в повному обсязі про що контролюючим органом складено акт про настання гарантійного випадку від 11.10.2016 №2 (вих. №8676/Г/10-70-61-05-47 від 12.10.2016) та на підставі гарантійного документа від 22.06.2015 №1102-00007-01-220615 код сформована вимога про сплату коштів в сумі 533382,13 грн. (вих. №8675/1/10-70-61-05-47 від 12.10.2016).

3. Гарантійний документ від 22.10.2015 №1102-00008-01-221015 до митної декларації від 23.10.2015 №125110011/2015/038010.

У встановлений строк ввезення (до 12.10.2015) готова продукція за вказаною МД не була доставлена на митну територію України в повному обсязі про що контролюючим органом складено акт про настання гарантійного випадку від 13.10.2016 №038010 та на підставі гарантійного документа від 22.10.2015 №1102-00008-01-221015 код сформована вимога про сплату коштів в сумі 1197689,03 грн. (вих.№8787/3/10-70-60-47 від 18.10.2016).

4. Гарантійний документ від 30.11.2015 №1102-00009-01-301115 до митної декларації від 04.12.2015 №125110011/2015/038014.

У встановлений строк ввезення (до 20.11.2016) готова продукція за вказаною МД не була доставлена на митну територію України в повному обсязі про що контролюючим органом складено акт про настання гарантійного випадку від 21.11.2016 №038014 та на підставі гарантійного документа від 30.11.2015 №1102-00009-01-301115 сформована вимога про сплату коштів в сумі 212936,46 грн. (вих.№9750/2/10-70-60-47 від 24.11.2016).

5. Гарантійний документ від 18.03.2016 №1102-00010-01-180316 до митної декларації від 21.03.2016 №125110011/2016/065005.

У встановлений строк ввезення (до 12.03.2017) готова продукція за вказаною МД не була доставлена на митну територію України в повному обсязі про що контролюючим органом складено акт про настання гарантійного випадку від 15.03.2017 №065005 та на підставі гарантійного документа від 18.03.2016 №1102-00010-01-180316 код сформована вимога про сплату коштів в сумі 715357,25 грн. (вих.№2096/2/10-70-60-47 від 16.03.2017).

6. Гарантійний документ від 15.04.2016 №1102-00011-01-150416 до митної декларації від 15.04.2016 №125110011/2016/065007.

У встановлений строк ввезення (до 09.04.2017) готова продукція за вказаною МД не була доставлена на митну територію України в повному обсязі про що контролюючим органом складено акт про настання гарантійного випадку від 10.04.2017 №065007 та на підставі гарантійного документа від 15.04.2016 №1102-00011-01-150416 код сформована вимога про сплату коштів в сумі 182305,76 грн. (вих.№3048/2/10-70-60-47 від 13.04.2017).

Вважаючи такі вимоги про сплату коштів за гарантійним документом протиправними, та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Пунктом 1 частини першої статті 309 Митного кодексу України встановлено, що забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких формах, зокрема, надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа).

Згідно з частиною третьою статті 309 Митного кодексу України індивідуальна (одноразова) фінансова гарантія у вигляді письмового зобов'язання надається у паперовому або електронному вигляді на суму митних платежів за: однією митною декларацією в межах однієї зовнішньоторговельної операції; однією митною декларацією в межах однієї транзитної операції; одним документом контролю за переміщенням товарів; однією операцією з переміщення через митний кордон України товарів громадянами у випадках, визначених розділом XII цього Кодексу.

Статтею 310 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, зазначених у цьому Кодексі, фінансові гарантії надаються органам доходів і зборів під час або до декларування товарів до митного режиму транзиту, попереднього декларування товарів, до їх прибуття на митну територію України та під час декларування товарів до митних режимів, що передбачають сплату митних платежів або передбачають перебування товарів під митним контролем до моменту закінчення дії відповідного митного режиму. Фінансові гарантії надаються: у вигляді документа (викладеного в письмовій або електронній формі зобов'язання гаранта сплатити визначені суми митних платежів на вимогу органу доходів і зборів); у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок органу доходів і зборів. Фінансові гарантії надаються на суму митних платежів, нарахованих на товари, які декларуються за однією митною декларацією або заявляються до митного режиму транзиту за одним транспортним документом.

Відповідно до частини першої, другої та третьої статі 307 Митного кодексу України юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов'язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом. Взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод. Фінансова гарантія видається гарантом і надається органам доходів і зборів особою, відповідальною за сплату митних платежів, або будь-якою іншою особою на користь особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Фінансова гарантія діє на всій митній території України.

Згідно з частинами першою та другою статті 311 Митного кодексу України органи доходів і зборів як забезпечення сплати митних платежів приймають фінансові гарантії, видані гарантами, включеними до реєстру гарантів, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов'язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов'язань із сплати митних платежів.

Статтею 308 Митного кодексу України встановлено, що розмір фінансової гарантії визначається органом доходів і зборів виходячи з суми митних платежів, що підлягає сплаті при випуску товарів для вільного обігу на митній території України або при вивезенні товарів за межі цієї території у митному режимі експорту. Якщо при визначенні розміру фінансової гарантії неможливо точно визначити суму митних платежів, що підлягає сплаті, внаслідок ненадання органу доходів і зборів точних відомостей про характер, найменування, кількість, країну походження, митну вартість та код таких товарів згідно з УКТ ЗЕД, розмір фінансової гарантії визначається виходячи з найбільшої величини ставок податків, вартості та/або кількості товарів, що можуть бути визначені на підставі наявних відомостей.

Частиною п'ятою статті 307 Митного кодексу України встановлено, що у разі невиконання особою зобов'язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, орган доходів і зборів із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з'ясовує обставини невиконання зобов'язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів. До вимоги додаються завірені органом доходів і зборів копії документів, що підтверджують невиконання зобов'язання. Процедура направлення вимоги та перелік обов'язкових документів, що до неї додаються, визначаються в угоді, передбаченій частиною третьою статті 314 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 311 Митного кодексу України орган доходів і зборів направляє гарантові, що видав гарантію у вигляді документа, вимогу щодо сплати митних платежів у разі: перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого).

Частиною шостою статті 311 Митного кодексу України встановлено, що у разі порушення строку перерахування коштів у рахунок сплати митних платежів відповідно до вимоги органу доходів і зборів гаранти несуть відповідальність (у тому числі передбачену Податковим кодексом України) як особи, відповідальні за сплату забезпечених гарантією сум митних платежів. У разі несплати гарантом коштів за фінансовими гарантіями суми таких коштів вважаються податковим боргом гаранта та стягуються у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини восьмої та дев'ятої статті 311 Митного кодексу України фінансова гарантія, надана у вигляді документа, вилучається органом доходів і зборів та ставиться на контроль. При цьому на митній декларації посадовою особою органу доходів і зборів робиться запис щодо реквізитів зазначеної гарантії та суми митних платежів, які безумовно мають бути сплачені у разі порушення зобов'язань, наданих органу доходів і зборів. Орган доходів і зборів здійснює перевірку достатності суми фінансової гарантії в порядку, визначеному статтею 308 цього Кодексу.

Отже, одним зі способів забезпечення сплати митних платежів виступає фінансова гарантія, яка є безвідкличним зобов'язанням гаранта, юридичної особи уповноваженої на це та внесеної до реєстру гарантів на підставі угоди укладеної з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов'язань із сплати митних платежів.

При цьому у разі невиконання особою зобов'язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, орган доходів і зборів із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з'ясовує обставини невиконання зобов'язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів.

Судом встановлено, що спірні рішення відповідача були предметом розгляду в адміністративній справі №826/18565/16 за позовом повного товариство "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дії/рішення службових осіб Київської митниці ДФС щодо оформлення актів про настання гарантійного випадку №1 від 11.10.2016, №2 від 11.10.2016, №038010 від 13.10.2016, №038014 від 21.11.2016, №065005 від 15.03.2017, №065007 від 10.04.2017 та вимог про сплату коштів за гарантійним документом №1102-00006-3100515 код від 31.05.2015, №1102-00007-220615 код від 22.06.2015, №1102-00008-01-221015 код від 22.10.2015, №1102-00009-01-301115 від 30.11.2015, №1102-00010-01-180316 від 18.03.2016 код , №1102-00011-01-150416 від 15.04.2016 код та зобов'язання Київської митниці ДФС скасувати акти про настання гарантійного випадку №1 від 11.10.2016, №2 від 11.10.2016, №038010 від 13.10.2016, №038014 від 21.11.2016, №065005 від 15.03.2017, №065007 від 10.04.2017 та вимог про сплату коштів за гарантійним документом №1102-00006-3100515 код від 31.05.2015, №1102-00007-220615 код від 22.06.2015, №1102-00008-01-221015 код від 22.10.2015, №1102-00009-01-301115 від 30.11.2015, №1102-00010-01-180316 від 18.03.2016 код , №1102-00011-01-150416 від 15.04.2016 код до моменту визначення винних осіб у кримінальному провадженні та прийняття судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2018 у справі №826/16585/16, залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018, в задоволенні позовних вимог повного товариство "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" відмовлено.

Вказаними рішеннями встановлено, що вимоги ПТ "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" про зобов'язання Київської митниці ДФС скасувати акти про настання гарантійного випадку та вимоги про сплату коштів за гарантійним документом до моменту визначення винних осіб у кримінальному провадженні та прийняття судового рішення є необґрунтованими.

Підставами даного позову ПТ "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" зазначає неправомірні дії відповідача, які виразились в прийнятті вантажно-митних декларацій, дані у яких не відповідали виданим гарантіям, складанні актів та вимог на підставі документів, які не відповідають виданим гарантіям, а також с порушенням строків та без залучення позивача.

Відповідно до частини другої статті 311 Митного кодексу України фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов'язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов'язань із сплати митних платежів.

До правовідносин, пов'язаних з видачею фінансової гарантії, виконанням гарантом зобов'язань і припиненням фінансової гарантії, застосовуються також положення законодавства України про банки і банківську діяльність та цивільного законодавства України в частині, що не врегульована цим Кодексом. (частина сьома статті 311 Митного кодексу України).

Згідно частини першої статті 562 Цивільного кодексу України зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов'язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов'язання.

Відповідно до приписів статті 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Якщо гарант після пред'явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов'язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника.

Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Посилаючись на частину першу статті 565 Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що спірні рішення відповідача не відповідають умовам виданих гарантій.

Суд не погоджується з такими твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Як раніше зазначалося, взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод.

Як вказує відповідач, що не заперечується позивачем, товар за вказаними вище митними деклараціями та відповідними гарантійними документами не доставлений на митну територію України в повному обсязі, що, відповідно до п.1.3 Угоди від 22.11.2012 №770 є гарантійним випадком.

Відповідно до п. 1.3 Угоди №770 фінансова гарантія - безвідкличне зобов'язання гаранта сплатити на першу вимогу митного органу кошти в розмірі митного боргу у разі невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, забезпечених цією гарантією зобов'язань зі сплати податків.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивачем видано ТОВ «Управлінська компанія» фінансову гарантію як особі, відповідальній за сплату митних платежів. Умови гарантії та умови контракту комісії не передбачають обмежень у залученні до перевезення інших осіб.

Умовою гарантійних документів є забезпечення виконання зобов'язання, взятого на себе ТОВ «Управлінська компанія» щодо повернення на митну територію товарів, які були вивезенні у митному режимі переробки за межами митної території України.

Факт невиконання ТОВ «Управлінська компанія» взятого на себе зобов'язання, позивачем не заперечується, як і не спростований факт настання гарантійного випадку.

Позивач самостійно повідомив митницю як і про свою обізнаність про існування обставин для настання гарантійного випадку, так і про обставини невиконання декларантом зобов'язань.

Судом встановлено, що відповідачем направлялись листи керівнику ТОВ «Управлінська компанія» щодо з'ясування обставин неповернення товарів, наявності чи відсутності непереборних обставин, після неотримання відповіді на такі листи були складені та направлені позивачу акти та вимоги.

При цьому, спірні вимоги відповідача містять всі необхідні реквізити, встановлені вимогами Угоди №770, Додатком №1, розміри гарантованої суми, що не підлягають поверненню не перевищують суми виданої фінансової гарантії.

Формальні порушення складання відповідних вимог щодо сплати митних платежів, в тому числі і строків, жодним чином не впливають на факт настання гарантійного випадку та не може розцінюватись судом як невідповідність умовам виданих гарантій.

Відповідно до частини четвертої статті 311 Митного кодексу України та умов укладеної між позивачем та Держмитслужбою Угоди від 22.11.2017 №770 про надання фінансових гарантій митним органам незалежним фінансовим посередником, відповідачем обґрунтовано та в межах повноважень складено спірні вимоги про сплату належної суми митних платежів за гарантією.

Стосовно інших посилань позивача, суд критично оцінює такі з огляду на їх безпідставність, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочиснтваУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Повного товариства "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 15.02.2019.

Суддя С.К. Каракашьян