Справа № 813/3145/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Кухар Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3134/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представників апелянта: Рихвицького Р.А., Гарасима І.Я.

представників позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Гарасима Ігора Ярославовича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 813/3145/18 за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Гарасима Ігора Ярославовича про визнання протиправними дій та визнання протиправним і скасування припису, -

ВСТАНОВИВ :

18.07.2018р. позивач ОСОБА_6 звернувся з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Гарасима І.Я. про визнання протиправними дій та визнання і скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз від 02.05.2018р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2018р. позов задоволено. Суд визнав протиправними дії головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Гарасима І.Я. щодо винесення припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз від 02.05.2018 року.

Крім того, суд визнав протиправним та скасував припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз від 02.05.2018р.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Гарасим І.Я. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2018р. скасувати та ухвалити нову постанову якою відмовити в позові.

Представники апелянта Рихвицький Р.А. та Гарасим І.Я. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні просили суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.04.2015 р. видно, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,3205 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

02.05.2018р. Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Гарасим І.Я. за результатами позапланової перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті «Будівництво дамби та ставків по АДРЕСА_1» винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз від 02.05.2018р. ( а.с. 10 )

Зокрема, за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_6 на належній їй земельній ділянці у період з 2015-2016 років виконала будівельні роботи з будівництва двох ставків близько 30х30 м та 30х35 і дамби, яка відгороджує дані ставки від р. Малечковича, що проходить поруч вказаної земельної ділянки. Проектно-виробничим підприємством «Водпроект» у 2015р. розроблено робочий проект «Будівництво ставків на земельній ділянці гр.ОСОБА_6 наданій для ведення ОСГ на території с.Малечковичі, Солонківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області» згідно якого площа ставків має становити 0.17 га і 0.11 га та довжиною дамби 94 м і 105 м.

Проте, вказані роботи з будівництва штучної водойми (ставку) розпочато без затвердження проектної документації та без правил виконання будівельних робіт, а саме повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушення п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». ( а.с. 10 )

Так, спірні правовідносини регулюються Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

26.04.2018р. представниками Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, за участю представників Солонківської сільської ради та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 проведено обстеження земельної ділянки, яка належить позивачу на праві власності, площею 0,3205 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області. (а.с. 20 )

За результатами обстеження земельної ділянки, не було виявлено жодних об'єктів нерухомого майна та/або об'єктів будівництва та не було виявлено жодних підготовчих та/або будівельних робіт, що підтверджується письмовою відповіддю Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 18.05.2018 р. № 983 на адвокатський запит від 27.04.2018р. та фотофіксацією земельної. (а.с.20)

Отже, на земельній ділянці площею 0,3205га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: с. Малечковичі, Пустомитівського району, Львівської області, відсутні будь-які об'єкти будівництва, на ділянці не проводяться підготовчі та/або будівельні роботи.

Тому, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта, що на земельній ділянці яка належить ОСОБА_6 наявні штучні водойми (ставки), які, на його думку, є об'єктами будівництва про початок якого позивач не повідомив Департамент ДАБІ у Львівській області, виходячи із наступного.

Відповідно до абз.5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

ч.6 ст.7 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Так, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» є спеціальним нормативно правовим акт у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Разом з тим, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» не містить визначення термін «об'єкт будівництва», а тому колегія суддів вважає за можливе застосувати в даному випадку аналогію закону та звернутись до Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, які дають правову характеристику даному терміну.

Згідно Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 550 від 21.11.2013 р.) об'єктом будівництва є кожна відокремлена будівля (виробничий корпус або цех, склад, житловий будинок тощо) або споруда (міст, тунель, платформа тощо) з усіма улаштуваннями (галереями, естакадами тощо), устаткуванням, меблями, інвентарем, підсобними та допоміжними пристроями, що належать до неї, а також, за необхідності, з інженерними мережами, які прилягають до неї.

Із змісту Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466 (в редакції чинній станом на 2015-2016 роки) видно, що будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що ставок не є об'єктом будівництва, оскільки він не являється відокремленою будівлею або спорудою, а тому роботи з облаштування ставка не є будівельними, оскільки вони пов'язані з будівництвом нових будівель та споруд або реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом вже існуючих об'єктів будівництва.

Колегія суддів вважає зазначити, що у відповідності до ч.3 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не підлягають обов'язковій експертизі проекти будівництва об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), в редакції чинній на 2015-2016 роки не підлягають обов'язковій експертизі проекти будівництва об'єктів І-ІІІ категорій складності.

При цьому, нормативно-правові акти, які регулюють відносини у галузі будівництва взагалі не містять поняття та визначення будівництва ставка (штучних водойм).

ст.1 Водного Кодексу України визначено, що ставком є штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів. Водойма - це безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об'єкт.

Право на створення штучних водойм надане власникам земельних ділянок відповідно до п. 2 ст. 59 Земельного кодексу України яким передбачено, що власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

В такому випадку особа замовляє проект на створення штучної водойми (ставка) в проектній організації, який затверджується самим замовником. Після затвердженої проектної документації власник землі має право на створення штучної водойми (ставка). Згідно із ч. 6 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» така проектна документація на будівництво об'єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами. Тобто, якщо земельна ділянка перебуває у власності, виготовлена проектна документація на будівництво ставка , в силу зазначеного вище, не потребує погодження.

Таким чином, створення ставків (штучних водойм) не регулюються нормами будівельного законодавства, шо виключає притягнення до відповідальності та застосування штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва.

Щодо доводів апелянта про віднесення дамби до об'єкту будівництва колегія суддів зазначає, що ст.1 Закону України «Про аквакультуру» містить визначення дамби як гідротехнічної споруди, що є об'єктом нерухомого майна та інженерною спорудою, яка призначена для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод та земляної дамби як земляної споруди (без віднесення такої до об'єктів нерухомості), що побудована для утримання поверхневих вод, зосереджених у штучно створеній водоймі.

Отже, законодавець чітко розмежовує два види дамб :

1) дамби - як об'єкти нерухомості - це ті, які створені в процесі будівництва з будівельних матеріалів (цемент, пісок, бетон та ін.) та їх переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру.

2) земляні дамби - які не є об'єктом нерухомого майна, оскільки вони створюються без залучення будівельних матеріалів та їх переміщення в інше місце не може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру.

Як видно із матеріалів справи, наявний на земельній ділянці ОСОБА_6 земляний (ґрунтовий насип) не створений в процесі будівництва з будівельних матеріалів (цементу, піску, бетону тощо) такий не може вважатися об'єктом нерухомого майна та об'єктом будівництва.

Крім того, доводи апелянта про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми ДБН В.2.4.-3:2010 «Гідротехнічні споруди. Основні положення», колегія суддів не бере до уваги, оскільки ці норми поширюються на проектування, будівництво та експлуатацію річкових і морських гідротехнічних споруд усіх видів та класів і є обов'язкові до застосування проектно-вишукувальними, будівельними та експлуатаційними організаціями, органами управління, контролю і експертизи всіх рівнів.

Помилковими також колегія суддів вважає доводи апелянта про застосування до спірних правовідносин вимог ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції з 10.06.2017 р. оскільки, відповідач вважав що ОСОБА_6 здійснила роботи з будівництва штучної водойми ( ставку ) без затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт - повідомлення про початок виконання будівельних робіт в період 2015-2016 р.

В період 2015-2016 років п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачав подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, в Переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 466 (в редакції чинній в 2015-2016 роках), відсутній такий об'єкт як ставок чи дамба.

Також, не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про те, що позивач зобов'язана була перед початком будівництва ставка 2015-1016 р. подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів що за класом наслідків ( відповідальності ) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1) оскільки, форма даного повідомлення була лише введена в дію та затверджена Постановою КМУ 07.06.2017 р. № 404 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України» від 13.04.2011 р. № 466»

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, в діях позивача відсутні будь-які порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Гарасима Ігора Ярославовича залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 813/3145/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 18.02.2019р.