Справа № 146/166/19
Суддя: Скаковська І. В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/166/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" лютого 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Скаковської І.В.,

з участю секретаря судового засідання Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП № 1 Тиврівського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Білоуса М.І. Тиврівського відділення поліції про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1, звернувся до суду з даним позовом до начальника СРПП № 1 Тиврівського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Білоуса М.І. про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 17 грудня 2019 року біля 13:30 год в смт Тиврів Вінницької, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1, він був зупиненй працівником поліції, який під час перевірки документів, попросив пред'явити підтвердження проходження технічного огляду автомобіля. Не зважаючи на його пояснення, що даний автомобіль не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а відтак не підлягає обов'язковому технічному огляду, поліцейський, склав протокол про адміністративне правопорушення та згодом виніс постанову серії ДПО 18 № 430901, якою на нього накладено штраф у розмірі 340 грн за порушення п. 31.3 б Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Вказану постанову позивач отримав поштою 25 січня 2019 року.

Вважає зазначену постанову такою, що винесена незаконно, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в зв'язку з чим просить суд визнати дії начальника СРПП № 1 Тиврівського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Білоуса М.І про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 430901.

Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися з урахуванням положень ст. 286 КАС України. Також відповідачу було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву та всі докази.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, в позовній заяві просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність у зв'язку з зайнятістю по роботі, позовні вимоги не визнає. Крім того зазначив, що під час складання постанови у справі керувався Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року, де зазнаено, що автомобілі з типом кузову фургон малотонажний - В, які за своєю конструкцією призначені для перевезення вантажів та вантажопідйомністю до 3,5 т, за типом транспортного засобу є вантажні. Крім того в реєстраційних документах на транспортний засіб позивача вказано, що тип даного транспортного засобу - вантажний.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 грудня 2018 року начальником СРПП № 1 Тиврівського ВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції Білоусом М.І., винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 430901 відносно ОСОБА_1, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В обґрунтування постанови зазначено, що 17 грудня 2018 року о 13.30 год на автомобільній дорозі Т-01-12, 23 км., водій ОСОБА_1 в порушення п. 31.3 б ПДР України, керував автомобілем марки «Мерседес Бенц Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1, своєчасно не пройшовши обов'язкового технічного контролю.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП, згідно якої керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Крім того п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення суб'єктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Пунктом першим частини другої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що обов'язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Так, згідно з пунктом 1 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ № 137 від 30.01.2012 року, порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, суд приходить до переконання, що обов'язковому технічному контролю підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку,вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни.

Відповідачем не надано жодного письмового доказу на підтвердження факту, що вантажопідйомність транспортного засобу позивача становить 3,5 тонни.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ДПО18 № 430901 від 17 грудня 2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП, винесену начальником СРПП № 1 Тиврівського ВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції Білоусом М.І, та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 5-9, 20, 73-78, 139, 194, 209-211, 241-243, 246, 255, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника СРПП № 1 Тиврівського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Білоуса М.І. Тиврівського відділення поліції про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії начальника СРПП № 1 Тиврівського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Білоуса М.І про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 430901 видану начальником СРПП Тиврівського ВП ГУНП у Вінницькій області № 1 майором поліції Білоусом М.І. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складання повного рішення суду згідно з ч.4 ст. 286 КАС України.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2019 року