Справа № 182вр-19/160
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 лютого 2019 р. Справа № 182вр-19/160

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши матеріали подання Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про заміну сторони виконавчого провадження АСВП №48786640, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло подання Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про заміну сторони виконавчого провадження АСВП №48786640.

У вказаному поданні державний виконавець Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області просить суд: замінити стягувача у виконавчому провадженні АСВП №48786640 з Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» (, юридична адреса: 49070, м. Дніпро, вул. Плеханова, 9) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (, юридична адреса: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2/офіс.205).

В обґрунтування звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з поданням державний виконавець зазначає, що на примусовому виконанні у Самарському відділі державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 48786640, де стягувачем згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, є Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» ().

Вказує, що на адресу Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» () від 27.11.2018 року про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП №48786640. При цьому, виконавчий напис був виданий приватним нотаріусом Ярмолюк М.М., № 2881 від 16.07.2009р.: про звернення стягнення на автомобіль марки ГАЗ, модель 330202-01, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого РП 1-МІЖРАЙ відділ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 10.08.2007 р. ОСОБА_3. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна, сплатити заборгованість за кредитним договором, та витрати, пов'язані з нотаріальним вчиненням цього виконавчого напису.

Також, заявником в поданні вказано про те, що згідно Договору про відступлення (куплі - продажу) прав вимоги від 11.10.2018р., право вимоги до ОСОБА_3, номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» () відступив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» ().

При вирішенні питання щодо прийняття подання до свого провадження та призначення його до розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Зі змісту подання вбачається, що виконавче провадження АСВП №48786640 відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Ярмолюк М.М., № 2881 від 16.07.2009 р. про звернення стягнення на автомобіль марки ГАЗ, модель 330202-01, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого РП 1-МІЖРАЙ відділ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 10.08.2007 р. ОСОБА_3 та про сплату за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна, заборгованості за кредитним договором, та витрат, пов'язаних з нотаріальним вчиненням цього виконавчого напису.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, таких виконавчих документів, як виконавчі написи нотаріусів.

Ч.1 ст.1 КАС України кодексу адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 379 КАС України зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Як вбачається з поданого державним виконавцем подання про заміну сторони виконавчого провадження АСВП №48786640, державний виконавець просить здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП №48786640 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Ярмолюк М.М., № 2881 від 16.07.2009 р., а не на підставі судового рішення в адміністративній справі, а тому вказане подання не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що ч.1 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вказане подання про заміну стягувача у виконавчому провадженні підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецидентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду вказаного подання у порядку адміністративного судочинства та необхідності відмови у відкритті провадження за поданням Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про заміну сторони виконавчого провадження АСВП №48786640.

Керуючись ст.ст.1, 2, 6, 7, 170, 171, 243, 248, 379 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за поданням державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про заміну сторони виконавчого провадження АСВП №48786640.

Роз'яснити Самарському відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що дане подання підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя В.В. Кальник