Справа № 825/1948/18
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року

Київ

справа №825/1948/18

адміністративне провадження №К/9901/63942/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

за участю секретаря - Калініна О.С.,

учасники справи:

представники позивача - Ясинецький О.А.,

представник відповідача - Труба А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства "Імпульс"

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.06.2018 (головуючий суддя - Заяць О.В.)

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2018 ( головуючий суддя: Кузьменко В. В., судді - Василенко Я. М., Степанюк А. Г.)

у справі №825/1948/18

за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства "Імпульс"

до Головного управління ДФС у Чернігівській області

про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Приватне виробничо-комерційне підприємство "Імпульс" (далі - Підприємство) звернулось до суду з позовом про визнання дій Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - ДФС) щодо проведення розрахунку пені та винесення вимоги та про скасування рішення відповідача про опис майна Підприємства у податкову заставу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.06.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2018, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та задовольнити позов. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та обставини справи, не надавши при цьому оцінки всім наведеним позивачем доводам щодо протиправності дій та рішень ДФС.

ДФС у відзиві на касаційну скаргу вважає рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 4 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України мотивувальна частина судового рішення повинна містити, зокрема, обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; посилання на докази, відхилені судом, мотиви їх відхилення та мотивовану оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судові рішення судів попередніх інстанцій цим вимогам не відповідають в зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2018 ДФС прийнято податкову вимогу №1897-17, в якій зазначається про наявність у Підприємства станом на 11.03.2018 податкового боргу в сумі 90 464, 27 грн. та про застосування до позивача штрафних санкцій на загальну суму 90 461, 94 грн.

13.03.2018 ДФС прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 Податкового Кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 цієї статті податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Визначення податкового боргу як суми узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом наведено у п.п.14.1.175. статті 14 Податкового Кодексу України.

Таким чином, безумовною та обов'язковою передумовою прийняття контролюючим органом податкової вимоги є наявність у платника податку податкового боргу, тобто узгодженого грошового зобов'язання.

Всі подальші дії контролюючого органу щодо опису майна позивача у податкову заставу мають похідних характер та обумовлені також порушенням платником податків строків сплати суми узгодженого грошового зобов'язання.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Підприємство не погоджується з висновками контролюючого органу про наявність податкового боргу.

У своєму рішенні про результати розгляду скарги Підприємства та запереченнях на позов контролюючий орган послався на те, що за результатами виїзної перевірки позивача у вересні 2017 року прийнято податкове повідомленні-рішення від 05.10.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 220 083 грн., з яких податкове зобов'язання - 218 123 грн. та 1960 грн. - штрафні санкції (а.с.13-16, 34-35).

На цій підставі, за твердженням ДФС, податковий борг станом на 11.03.2018 року становить 90 461, 52 грн.

З огляду на зміст та обґрунтування адміністративного позову, предметом дослідження у справі є наявність у позивача на час прийняття податкової вимоги №1897-17 податкового боргу та його розмір.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Попри це, вищезгадане податкове повідомлення-рішення ДФС від 05.10.2017, яким позивачу збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 220 083 грн. до матеріалів справи не долучено, відтак судами попередніх інстанцій не досліджено.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Частиною 1 статті 353 КАС України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Під час нового розгляду справи судам необхідно, у відповідності до положень частини 4 статті 9 КАС України вжити визначені законом заходи необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, запропонувати сторонам надати докази в підтвердження їх доводів та заперечень, надати мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з'ясувати обставини щодо правомірності прийняття відповідачем податкової вимоги та рішення про опис майна, тощо.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства "Імпульс" - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року- скасувати.

Справу направити на новий розгляді до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер