Справа № 297/2759/18
Суддя: Ільтьо І. І.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/2759/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Ільтьо І. І. ,

за участю секретаря Куні О. І.,

розглянувши адміністративний позов в терміновій справі ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 12.12.2018 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил № 4944/30500/18 від 12 грудня 2018 року відносно неї. Крім того, позивач просила поновити строк на оскарження зазначеної постанови.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 24.12.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 12 грудня 2018 року заступник начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 у справі про порушення митних правил № 4944/30500/18 винесено постанову про визнання її винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. Згідно відомостей протоколу та постанови про порушення митних правил встановлено, що 04.08.2017 року вона, позивач, ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Косино» легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії 5АІ0081, номер кузова № WF04XXGBB41D00541. Однак, дані відомості не відповідають дійсності, оскільки дійсно вона, ОСОБА_1 знаходилася на митному посту «Косино» у вищевказаному автомобілі, але вона не здійснювала переміщення даного автомобіля, а була тільки пасажиром. Про ввіз на територію України зазначеного транспортного засобу вона не знала. 17.10.2018 року перетинаючи державний кордон України вона довідалася про те, що на її закордонний паспорт був ввезений автомобіль, однак жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування даним автомобілем не мала і не має, відтак не знає, де саме знаходиться даний автомобіль і кому фактично належить.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідач відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд за відсутності клопотання будь-якої зі сторін, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Так із матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2018 року постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. Згідно відомостей постанови про порушення митних правил встановлено, що 04.08.2017 року ОСОБА_1 ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Косино» легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії 5АІ0081, номер кузова № WF04XXGBB41D00541 (а.с. 8-9).

Так, позивач не заперечує факт, що дійсно, знаходилася на митному посту «Косино» у вищевказаному автомобілі, однак вона не здійснювала переміщення даного автомобіля, а тільки була пасажиром.

Відповідно до положень ст. 486 Митного Кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ст. 489 Митного Кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 531 Митного Кодексу України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду.

Відтак, заступником начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушеннями ОСОБА_2 при прийнятті рішення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 на підставі оцінки належних та допустимих зібраних доказів по справі необхідно було довести, що саме ОСОБА_1 мала право на керування, володіння, розпоряджання автомобілем марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії 5АІ0081, номер кузова № WF04XXGBB41D00541. Оскільки ввозити автомобіль на митну територію може лише та особа, яка має законне право ним користуватись.

Такі доводи можуть мати місце лише у випадку документального підтвердження наявності відповідних записів внесених до технічного паспорта даного автомобіля, доручення на управління чи розпорядження таким, заяв про дозвіл на ввезення автомобіля, наявності копій митних декларацій чи будь-яких письмових зобов'язань про вивезення тимчасово ввезеного автомобіля, тощо.

У разі відсутності документальних відомостей про таке, звинувачення ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні слід вважати таким, яке за змістом ст. 62 Конституції України ґрунтується виключно на упереджених припущеннях та повинно тлумачитись на її користь.

Окрім цього, у винесеній постанові митниці не перераховані та не зазначені інші особи, які слідували в автомобілі, зокрема власник автомобіля, який ввіз автомобіль до України.

Відповідно до вимог п. 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби №1118 від 17.11.2005 року, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, в обов'язковому порядку пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, зокрема: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом.

Однак, жодних оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, а також тих, що посвідчують право власності чи користування нею митному органу ОСОБА_1 не пред'являла і не надавала, а копії чи ксерокопії таких взагалі відсутні в матеріалах справи, докази про це відповідач суду не надав.

Крім цього, судом встановлено, що відповідачем надано єдиний можливий доказ на підтвердження вини позивача у вчиненні порушення митних правил, а саме протокол в справі про порушення митних правил № 4944/30500/18 від 12 грудня 2018 року, що є недостатнім у розумінні вимог ст. 489 Митного кодексу України у визнанні особи у порушенні митних правил.

Враховуючи викладене, суд констатує, що 12.12.2018 року заступник начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 при прийнятті постанови у справі про порушення митних правил № 4944/30500/18 не було здобуто та наведено достатніх доказів наявності права ввезення саме ОСОБА_1 на митну територію України автомобіля марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії 5АІ0081, номер кузова № WF04XXGBB41D00541.

Обставини на яких ґрунтується вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, є лише припущенням і недоліком в роботі митного органу, відтак слід тлумачити на користь позивача і не можуть ставитись йому у вину.

Жодної інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання ОСОБА_1 права на користування чи розпоряджання даним автомобілем в матеріалах справи не має, як і відсутні будь-які докази отримання чи безпосередньої наявності у нього водійського посвідчення, що виключає фізичну та гіпотетичну можливість управління ним автомобілями.

Крім цього, згідно повного витягу із єдиного держаного реєстру довіреностей від 05.12.2018 року у ОСОБА_1 відсутня будь-яка довіреність на вищевказаний автомобіль (а.с. 10).

Тобто, провадження у справі та її розгляд Закарпатською митницею ДФС було проведено поверхнево та суб'єктивно, без всебічного з'ясування дійсних обставин по справі, що має істотне значення для справи.

Відтак, в діях ОСОБА_1 відсутній склад митного правопорушення, який передбачено ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а тому постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил № 4944/30500/18 від 12 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1, слід скасувати та у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 529 Митного кодексу України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Митного кодексу України, законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у звязку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищезазначене, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій відповідно до ст. 77 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС в користь держави в розмірі 704, 80 гривень.

Керуючись ст. 2, п. 3 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 241-246, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, ст. ст. 487, 530 Митного кодексу України суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил № 4944/30500/18 від 12 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС в користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського адміністративного апеляційного суду через Берегівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_3