Справа № 1540/3894/18
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3894/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Цховребової М.Г.

за участю:

секретаря судового засідання - Поварчук В.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Погожого Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України, в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 28.08.2018 року, просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 23.12.2016 року № 348 в частині визнання недійсними (анульованими) бланків паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 26 березня 2011 року Залізничним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в АРК на ім'я позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1, та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3, виданого 29 березня 2011 року органом « 0103» ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалами суду від:

- 08.08.2018 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження;

- 28.08.2018 року: продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів;

- 04.12.2018 року: розгляд справи по суті розпочато спочатку.

В судовому засіданні 04.12.2018 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його в повному обсязі, по суті, з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову (а.с.5-10, 48-50), із посиланням на ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», ст. 7 Закону України «Про основи національної безпеки України», із зазначенням таких фактичних обставин:

- позивач є громадянином України, що посвідчується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2, виданим 26.03.2011 р. Залізничним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в АРК. За змістом довідки про реєстрацію особи громадянином України № 10/А-11, виданої 15.03.2011 року ГУ МВС України в АР Крим, позивач набув громадянство України згідно з рішенням ГУ МВС України в АР Крим від 15.03.2011 року на підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України». В той же час, як довідався позивач, його паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 визнано недійсним на підставі наказу Державної міграційної служби України від 23.12.2016 р. № 348;

- позивач не погоджується з наказом ДМС України від 23.12.2016 р. № 348 в частині визнання бланку його національного паспорта недійсним (анульованим), вважає наказ в цій частині таким, що порушує його право як громадянина України посвідчувати свою особу та підтверджувати свою належність до громадянства України. Оскаржуваний в частині наказ міграційної служби не ґрунтується на вимогах закону, прийнятий поза встановленими підставами та порядком, що зумовлює необхідність визнання його протиправним та скасування в судовому порядку. Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, його було винесено відповідачем «у зв'язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької та Луганської областей згідно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», ураховуючи положення статті 7 Закону України «Про основи національної безпеки України». Наведені у спірному наказі ДМС України мотиви та підстави його винесення носять вочевидь незаконний характер, адже жодним нормативно-правовим актом України не визначено та не встановлено, що тимчасова окупація Автономної Республіки Крим є підставою для визнання недійсними (анульованими) бланків паспортів громадянина України, виданих на території Автономної Республіки Крим до її окупації;

- ст. 7 Закону України «Про основи національної безпеки», на яку посилається відповідач в обґрунтування винесення оскаржуваного наказу, визначає перелік основних реальних та потенційних загроз національній безпеці України, стабільності в суспільстві у різноманітних сферах, та безпосередньо собою не врегульовує порядок та підстави визнання недійсними (анульованими) бланків паспортів громадянина України;

- під час оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 позивач слідував встановленій законом процедурі та не допускав порушень чинного на той час законодавства. Раніше позивач вже зазнавав протиправних тиснень з боку органів міграційної служби, які виявилися у відмові йому в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон з підстав наявності сумнівів у можливості набуття позивачем, уродженцем держави Палестина, громадянства України за територіальним походженням, та фактичним «інкримінуванням» позивачу ознак використання ним механізму незаконної легалізації в Україні як вихідцю з країни з підвищеною терористичною активністю, так званої «ризикової міграції» (країни близького Сходу), в умовах тимчасової окупації Автономної Республіки Крим, допускаючи можливість підробки ним документів. Виниклий спір свого часу став предметом вирішення Одеського окружного адміністративного суду, який своєю постановою від 16 червня 2016 року визнав неправомірними дії Головного управління ДМС України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_3 у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та зобов'язав зазначений орган міграційної служби повторно вирішити питання щодо оформлення та видачі паспорта позивачу. У ході вирішення цієї справи суд дійшов висновків про необґрунтованість відмови органів міграційної служби у видачі позивачу закордонного паспорту, вчиненою у непередбачений законодавством спосіб, що недопустимо ґрунтується на ймовірностях та припущеннях;

- оскарження частини наказу, яка стосується паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3, здійснюється за підстав, наведених у позові. Тобто підстави позову є однаковими відносно обох оскаржуваних частин наказу відповідача.

В судовому засіданні 04.12.2018 року представник відповідачів не визнав адміністративний позов повністю, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, в тому числі змінену (а.с.71-75, 79-84), із посиланням на п. 1 ст. 5, ст.ст. 6, 8, 9, п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про громадянство України», п. 3, пп. 33 п. 4, п. 9 Положення про Державну міграційну службу України, п.п. 114, 115 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, п.п. 6, 7, 10 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, із зазначенням таких фактичних обставин:

- у ДМС відсутній Указ Президента України про прийняття ОСОБА_3 до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України». Разом з тим, після незаконної анексії Російською Федерацією Автономної Республіки Крим Державною міграційною службою України спільно зі Службою безпеки України виявлено ряд фактів документування осіб - вихідців з країн Близького та Середнього Сходу, країн з підвищеною терористичною активністю або так званих «країн ризикової міграції» паспортами громадянина України у зв'язку з, начебто, набуттям ними громадянства України у спрощеному порядку за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» на підставі довідок про реєстрацію особи громадянином України, виданих від імені ГУДМС України в АР Крим. Відповідно до вказаної частини цієї статті Закону громадянство України може набути особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території України. Велика кількість осіб - вихідців з країн далекого зарубіжжя вказаної категорії для легалізації на території України використовували саме такий спосіб - набуття громадянства України за територіальним походженням, за яким підставою для набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону слугував факт постійного проживання на території України до зазначеної дати або самої особи, або її родичів, що підтверджувався відповідним рішенням суду. Проте, вказане суперечить вимогам як радянського законодавства, так і законодавства України, оскільки відповідно до законодавства колишні іноземці та особи без громадянства могли отримати прописку лише після отримання дозволу на постійне проживання, штампи прописки вносилися до посвідки на постійне проживання іноземців та осіб без громадянства. Іноземці, які перебували в країнах колишнього СРСР з метою навчання чи роботи реєструвалися за національними паспортами на період навчання чи роботи;

- відповідно до інформації Служби безпеки України на території АР Крим було організовано канал незаконної легалізації іноземців та осіб без громадянства з використанням фальшивих документів. Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для видачі паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон є набуття особою громадянства України у порядку, визначеному чинним законодавством, а підставою для визнання бланків зазначених паспортів недійсними (анулювання) - їх видача з порушення вимог чинного законодавства. Ураховуючи те, що рішення про прийняття ОСОБА_3 до громадянства України не приймалось, вбачається, що паспорт громадянина України, а також паспорт громадянина України для виїзду за кордон використовуються позивачем за відсутності законних підстав, тому у переліку визнаних недійсними (анульованих) бланків паспортів громадянина України наявний бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформлений, нібито, на ім'я ОСОБА_3;

- позивач народився 18 липня 1946 року у місті Газа, Палестина. За перевіркою здійсненою територіальними органами ДМС, ОСОБА_3 на території України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не отримував, клопотань щодо продовження строку перебування в Україні, надання дозволу на імміграцію, оформлення посвідки на постійне або тимчасове проживання, не подавав. Отже, відповідно до законодавчих норм ОСОБА_3 не мав підстав для постійного проживання на території України, не мав підстав для отримання довідки про реєстрацію громадянином України на підставі частини першої статті 8 Закону, та як наслідок, не мав підстав і оформлення паспорта громадянина України;

- відповідно до інформації позивача, паспорт громадянина України виданий 26.03.2011, а паспорт громадянина України для виїзду за кордон 29.03.2011. Тобто паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на третій день після видачі паспорта громадянина України;

- позивачем не надано належних та допустимих доказів набуття ним громадянства України, отримання паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон у встановленому чинним законодавством порядку. Отже, ДМС України правомірно було видано Наказ від 23.12.2016 № 348, яким визнано недійсним бланк паспорту громадянина України НОМЕР_2 та бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 26 березня 2011 року Залізничним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в АРК ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Газа, Палестина, видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2. (а.с.15-16)

29 березня 2011 року органом 0103 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Палестинська територія, видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3. (а.с.51)

Наказом Державної міграційної служби України від 23.12.2016 року № 348 «Про визнання недійсними бланків», у зв'язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької та Луганської областей згідно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», ураховуючи положення статті 7 Закону України «Про основи національної безпеки України», наказано, зокрема: визнати недійсними (анульованими) бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 (а.с.85-86)

Не погоджуючись з прийнятим наказом, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Судом також встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року по справі № 815/2636/16, яка набрала законної сили 8 вересня 2016 року (а.с.103-107):

- визнано неправомірними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_3 у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон;

- зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно вирішити питання щодо оформлення та видачі ОСОБА_3 паспорту громадянина України для виїзду за кордон з урахуванням висновків суду.

Відповідно до змісту вказаного рішення, судом встановлено, зокрема:

- ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в м. Газа, Палестина;

- згідно з рішенням ГУ МВС України в АР Крим від 15.03.2011 р. позивач набув громадянство України згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» і 26.03.2011 р. отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Залізничним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в АРК.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копію довідки № 10/А-11 про реєстрацію особи громадянином України, виданої начальником відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в АР Крим 15.03.2011 року позивачу про те, що згідно з рішенням ГУ МВС України в АР Крим від 15.03.2011 року він набув громадянства України на підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України». Також, відповідно до змісту даної довідки, зокрема: відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з 15.03.2011 року; довідка видана до паспорту № 1078 від 04.10.2009 р. владою АРК і є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України. (а.с.18)

На виконання ухвали суду відповідачем суду надано копії матеріалів справи ОСОБА_3 (а.с.114-132), у якій наявна, зокрема, копія неповного тексту висновку № 58/2017 за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 від 13.03.2017 року, відповідно до якого, зокрема:

«Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 виданий 08.11.2016 року строком дії до 08.11.2026 року органом 5102 (Головне управління ДМС України в Одеській області) визнати таким, що оформлений в порушення вимог п.п. 8 п. 89 «Порядку оформлення видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 р. № 152 (в редакції постанови КМУ від 16.11.2016 р. № 1001), вважати недійсним та таким, що підлягає знищенню».

На виконання ухвали суду 05.12.2018 року представником відповідача суду надано повний текст вищезазначеного висновку (а.с.139-141), в якому також зазначено, зокрема:

«Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 виданий 08.11.2016 року строком дії до 08.11.2026 року органом 5102 (Головне управління ДМС України в Одеській області) визнати таким, що оформлений в порушення вимог п.п. 8 п. 89 «Порядку оформлення видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 р. № 152 (в редакції постанови КМУ від 16.11.2016 р. № 1001), вважати недійсним та таким, що підлягає знищенню».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частинами 1, 3 та 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-III (далі - ЗУ № 2235-III), Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженим наказом МВС України від 13.04.2012 року № 320, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 липня 2012 року за № 1089/21401 (далі - Порядок 320), Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (далі - Порядок № 302).

Відповідно до ст. 3 ЗУ № 2235-III громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (1636-12) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно з ст. 6 ЗУ № 2235-III громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ЗУ № 2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Згідно з п. 10.4 Порядку № 320, зокрема, погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв'язку зі зміною (переміною) прізвища, імені та по батькові; у разі встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); у разі непридатності паспорта для користування (пошкодження з різних причин, утрата фотокартки); осіб, громадянство України яких припинено; знайдені, замість яких видано нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України; не отримані власником протягом року.

У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

Якщо паспорт, який підлягає знищенню, видавався іншим територіальним підрозділом, до цього територіального підрозділу надсилається повідомлення за формою, наведеною у додатку 21 цього Порядку.

Відповідно до п. 39 Порядку № 302 за наявності підстав, зазначених у цьому Порядку, раніше виданий паспорт підлягає вилученню, поверненню державі, знищенню або тимчасовому затриманню.

Згідно з п. 40 Порядку № 302 особа, стосовно якої громадянство України припинено відповідно до Закону України "Про громадянство України", зобов'язана у порядку та строки, встановлені законодавством про громадянство України, повернути паспорт територіальному підрозділу ДМС, що здійснив його оформлення та видачу.

Відповідно до п. 43 Порядку № 302 забороняється вилучення в особи паспорта, крім випадків, передбачених законом, зокрема взяття паспорта в заставу.

Згідно з п. 44 Порядку № 302 територіальні органи чи територіальні підрозділи ДМС мають право вилучити, а також тимчасово затримати паспорти, які оформлені з порушенням вимог законодавства, підроблені, або в інших випадках, передбачених законом. Під час вилучення або тимчасового затримання паспорта складається відповідний акт встановленого МВС зразка та видається відповідна довідка.

Відповідно до п. 45 Порядку № 302паспорт вважається недійсним у разі:

1) коли він підлягає обміну у зв'язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації);

2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах);

3) непридатності паспорта для подальшого використання;

4) припинення особою громадянства України;

5) коли він заявлений як втрачений або викрадений;

6) смерті особи, якій було видано паспорт;

8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до п. 46 Порядку № 302 у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства керівник територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку, за результатами якої складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному підрозділі ДМС.

Відповідно до п. 47 Порядку № 302 недійсні паспорти анулюються шляхом пробиття не менш як одного отвору в машинозчитуваній зоні, після чого знищуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених в судовому засіданні обставин, а саме:

- 26 березня 2011 року Залізничним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в АРК ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Газа, Палестина, видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2.

29 березня 2011 року органом 0103 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Палестинська територія, видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року по справі № 815/2636/16, яка набрала законної сили 08.09.2016 року:

- визнано неправомірними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_3 у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон;

- зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно вирішити питання щодо оформлення та видачі ОСОБА_3 паспорту громадянина України для виїзду за кордон з урахуванням висновків суду.

Наказом Державної міграційної служби України від 23.12.2016 року № 348 «Про визнання недійсними бланків», зокрема, визнано недійсними (анульованими) бланки паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії ЕН 794672, у зв'язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької та Луганської областей згідно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», ураховуючи положення статті 7 Закону України «Про основи національної безпеки України».

Проте, згідно положень вищенаведеного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, застосована відповідачем обставина, як підстава визнання недійсними (анульованими) бланків паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон - не передбачена.

Посилання відповідача на зазначене законодавство не може бути підставою для визнання недійсним бланку паспорту, оскільки не регулює спірних відносин.

Також, відповідачем не наведено доводів та не надано доказів щодо проведення службової перевірки за фактом оформлення спірних бланків паспортів з порушенням вимог законодавства, за результатами якої повинен складатися висновок.

При цьому, який саме документ, подія або законодавчий припис слугували фактичною передумовою для ініціювання проведення перевірки правомірності видачі бланків паспортів позивача, відповідачем суду не надано.

Тимчасова окупація АР Крим, на яку посилається відповідач в оскаржуваному наказі, сама по собі не може вважатися належною підставою для прийняття рішення про визнання недійсним бланку паспорту позивача. Крім того, ця подія мала місце у 2014 році, в той час як рішення про визнання недійсними бланків паспортів позивача прийнято відповідачем лише у 2016 році.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем у спірних відносинах не дотримано процедуру визнання недійсним бланку паспорту, передбачену Порядком № 302.

Доводи відповідача, про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту набуття громадянства України у порядку, визначеному законодавством, не є доказом правомірності дій відповідача у спірних відносинах та не спростовують факту недотримання відповідачем встановленого порядку визнання недійсним бланку паспорту.

Отримавши паспорт громадянина України ОСОБА_3 надалі добросовісно вважав, що ним додержано вимоги закону щодо набуття громадянства України.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 01.08.2018 року по справі № 818/590/17 (адміністративне провадження № К/9901/1743/17).

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного наказу, які могли б потягнути зміну вищенаведених висновків суду, з дотриманням вимог абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновку, що:

- правова позиція відповідача зі спірних питань - є помилковою, такою, що не відповідає змісту правових норм, що регулюють спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи, відповідно, надані на підтвердження цієї позиції докази суд не бере до уваги як такі, що не стосуються предмета доказування;

- наказ Державної міграційної служби України від 23.12.2016 року № 348 «Про визнання недійсними бланків» в оскарженій частині прийнятий відповідачем: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому він є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову додано квитанцію про сплату № 65539 від 25.06.2018 року на суму 704,80 грн.

Відповідно, стягненню з Державної міграційної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 підлягає судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) до Державної міграційної служби України (місцезнаходження: вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи: 37508470) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 23.12.2016 року № 348 «Про визнання недійсними бланків» в частині визнання недійсними (анульованими) бланків паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_3

Стягнути з Державної міграційної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення складено 2 січня 2019 року.

Суддя М.Г. Цховребова

.