Справа № 495/10169/18
Суддя: Боярський О. О.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 лютого 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі - Рачицькій І.А.

№ 495/10169/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області Басистого Ігоря Володимировича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.10.2018 року серія ДП18 №094468,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі року серії ДП 18 № 094468 від 26.10.2018 року;

- закрити провадження по справі за ч.1 ст. 122 КУпАП щодо позивача ОСОБА_1, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що поліцейським Білгород-Дністровського відділу поліції Басистим Ігорем Володимировичем, 26.10.2018 р. біля дому позивача за адресою: АДРЕСА_1, була складена оскаржувана постанова, про те, що ОСОБА_1 10.08.2015 р. на 74 км автодороги Р-70 (Н-33) керуючи автомобілем Мерседес д/н НОМЕР_1 не дотримався п.п 12.3 ПДД, а також перевищив швидкість руху більше ніж на 20 км/год, що підтверджується висновком автотехнічної експертизи № 17-5368/5369 від 18.01.2018 року.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та протиправною, оскільки винесена з порушенням норм, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме, йому не були роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та без з'ясування обставин, передбачених ст. 280 КУпАП, що призвело до порушення його процесуальних прав надати заперечення з приводу обставин, викладених у постанові.

В порушення норм КУпАП посадовою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, не було з'ясовано чи винен позивач у вчиненні даного правопорушення.

Позивач вважає, що постанова, яка була винесена 26.10.2018 року серії ДП18 №094468 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху України, а дії поліцейського при її винесенні були неправомірними.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Оськін М.Д., який діє на підставі ордеру, позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

Відповідач поліцейський Білгород-Дністровського відділу поліції Басистий Ігор Володимирович в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не з'явився, повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

За змістом п.1-2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Статтею 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 122 КУПАП передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У даному випадку, поліцейським Білгород-Дністровського відділу поліції Басистим Ігорем Володимировичем, 26.10.2018 р. була складена оскаржувана постанова, про те, що ОСОБА_1, 10.08.2015 року на 74 км автодороги Р-70 (Н-33) керуючи автомобілем Мерседес д/н НОМЕР_2 не дотримався п.п 12.3 ПДД, а також перевищив швидкість руху більше ніж на 20 км/год від населеного пункту, де дозволено 90 км/г рухався більш ніж 118,5 км/г згідно з висновком автотехнічної експертизи №17-5368/5369 від 18.01.2018 року, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, отримавши механічні ушкодження.

При цьому, суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові міститься посилання на п. 12.3 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Однак даний пункт ПДД, у жодному разі не пов'язаний із ч.1 ст. 122 КУПАП, яка передбачає відповідальність лише за перевищення швидкості руху, що передбачено п.12.6 ПДД. Отже оскаржувана постанова складена з порушенням п.5 ч.2 ст. 283 КУПАП відповідно до якої постанова повинна містити зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Окрім того, згідно зі ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення «доказами в справі про адміністративне правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 258 КУпАП визначено у яких випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається і як вбачається, що стаття 122 КУпАП у перелік таких адміністративних правопорушень не входить.

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється: 1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; 2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (передбачені законом незначні правопорушення - самовільне сінокосіння, засмічення лісів, безквитковий проїзд тощо).

Відповідно до частини третьої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Оскільки, частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП, тому при виявленні такого правопорушення уповноваженою на те посадовою особою повинен складатись протокол про його вчинення відповідно до статті 254 КУпАП.

Наведене підтверджується також Науково-консультативним висновком за зверненням ученого секретаря Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України Смоковича М. І. щодо наявності неоднозначної практики застосування судами положень статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно з яким, працівники ДАІ не мають права виносити постанови про накладення штрафу на учасників дорожнього руху без складання протоколу про адміністративне правопорушення за частинами першою, другою та третьою статті 122 КУпАП. Суб'єкти владних повноважень (працівники ДАІ) мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч.1 ст. 258 КУпАП, за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складення такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, враховуючи, що на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється, тому й винесення постанов у таких справах уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП. Розгляд справ у такому випадку повинен проводитись за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Однак у даному випадку такий протокол не складався, крім того, чи є поліцейський Басистий І.В. уповноваженою особою, яка має право у даному випадку складати оскаржувану постанову, відповідач не довів, оскільки на місці правопорушення 10.08.2015 року, він не був присутній.

Відповідно до ч.2 ст. 222 КУПАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 10 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема: у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка винесла постанову» - прізвище, ім'я, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень);

Як вбачається з оскаржуваної постанови у відповідній графі не зазначено повністю орган поліції та звання особи, яка винесла постанову.

Підставою для складання оскаржуваної постанови, відповідачем зазначено висновок автотехнічної експертизи №17-5368/5369 від 18.01.2018 року, який був складений в рамках кримінального провадження №0002204.

Однак, з наданих позивачем доказів вбачається, що дана експертиза є лише одним з експертних висновків (доказів) саме у цьому кримінальному провадженні, отже суд критично ставиться до даного документу, який можливо застосовувати як доказ по даній адміністративній справі.

Крім того, висновок № 17-5368/5369 не містить відомостей або висновків про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.3 ПДД.

Відповідно п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятоюстатті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. На місці вчинення адміністративного правопорушення оскаржувана постанова не виносилась, а складалась відповідачем за місцем мешкання позивача за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно п.4 Розділу ІІІ зазначеної інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Як встановлено судом, права ОСОБА_1 не роз'яснювались, зазначення про таке роз'яснення оскаржувана постанова не містить.

Відповідно п.7 Розділу ІІІ Інструкції провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отож, при винесенні даної постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: моє право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку ОСОБА_1 був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих законодавством при винесенні оскаржуваної постанови. Оскаржувана постанова також не містить посилань на роз'яснення йому прав та обов'язків.

Приймаючи рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу адміністративних правопорушень та спростувати свідчення позивача, але такі докази відсутні. Вимоги ст.280 КУпАП відповідачем не були виконані.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості обов'язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Отже, обов'язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, поліцейський Білгород-Дністровського відділу поліції Басистий Ігор Володимирович обмежився лише описом скоєного, без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП.

Відтак, суд відноситься критично до даних, зазначених в постанові, оскільки при винесенні постанови не було враховано заперечень позивача, не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не встановлено свідків події, та повно і всебічно не були дослідженні всі обставини справи.

Отже, зазначення в оскаржуваній постанові того, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху є безпідставними.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що позивач був не згоден з наявністю факту вчинення ним відповідного правопорушення, суд вважає, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваних постанов, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Поліцейського Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області Басистого Ігоря Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.10.2018 року серія ДП18 №094468 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №094468 від 26.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: