Справа № 440/4367/18
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4367/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - Курила П.М.,

представника третьої особи - Муравйова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування пункту протоколу засідання комісії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України про:

- визнання пункту 17 протоколу №65 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 22.06.2018 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги протиправним та його скасування;

- зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №499, прийнятим на виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, як інваліду ІІ групи з 13.06.2013, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що в червні 1981 року під час проходження військової служби в якості прапорщика та виконання службових обов`язків в Демократичній Республіці Афганістан він отримав поранення голови (контузію) та правої руки. Згідно рішення Центральної військово-лікарської комісії МО України наявні у позивача поранення, контузія та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, позивач у грудні 2017 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відповідною заявою та документами. За наслідками направлення матеріалів позивача на розгляд комісії та розгляду останньою вказаних матеріалів позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги (пункт 17 протоколу №65 від 22.06.2018) з посиланнями на те, що позивач був звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", а первинна інвалідність йому встановлена до 01.01.2014, тобто до дати набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Разом з тим, ОСОБА_1 вважає таку відмову безпідставною та вважає, що має право на отримання спірної допомоги, при цьому, посилається також на те, що наявність у нього такого права підтверджено в постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №1640/2513/18.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також залучено ІНФОРМАЦІЯ_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

22.12.2018 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Полтавського ОВК, в яких зазначено, що позивач звільнений з військової служби 22.07.1993. На час внесення змін до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ОСОБА_1 не проходив військову службу, тому не мав статусу військовослужбовця і відповідно положення статті 16 вказаного Закону в редакції від 03.11.2006 не можуть застосовуватися до нього. Крім того, із заявою про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся лише 20.12.2017, а тому останній відповідно до частини 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" втратив право на отримання допомоги у зв`язку з не реалізацією свого права на отримання допомоги протягом трьох років з дня його виникнення.

08.01.2019 до суду надійшов відзив Міністерства оборони України, у якому відповідач зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 у справі №1640/2513/18, залишеному без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018, ОСОБА_1 відмовлено у визнанні протиправним та скасуванні рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол від 22.06.2018 №65 пункт 17) про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги. Приймаючи вказане рішення суд виходив з того, що ОСОБА_1 вперше встановлено ІІ групу інвалідності 13.06.2013, тобто майже через 20 років від дня звільнення зі служби, тому право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України від 06.04.2017 №2004-VІІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013, у нього відсутнє. Отже, відповідач вважає, що питання позивача, порушене ним у заяві, за наслідками якої йому був направлений лист Полтавського ОВК від 26.12.2017 №10/2603, по суті у встановленому законодавством порядку розглянуте та вирішене. Відтак, відповідач наполягає на тому, що на час внесення змін до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції статті Закону від 03.11.2006) позивач мав право на отримання страхової суми за державним обов`язковим страхуванням відповідно до статті 16 Закону в редакції, що діяла до 01.01.2007, тому положення статті 16 Закону в новій редакції не можуть застосовуватися до нього. Окрім цього, ІІ групу інвалідності ОСОБА_1 встановлено 18.06.2013, а із заявою про виплату одноразової грошової допомоги до військкомату він звернувся лише 20.12.2017, тобто після спливу трирічного строку, що є підставою для відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 14.01.2019 справу №440/4367/18 призначено до розгляду у судовому засіданні на 10:30 11.02.2019 у приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду, в судове засідання викликано учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судовому засіданні наполягав на необхідності відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог повністю.

Заслухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, а також докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 10.05.1976 по 25.05.1978 проходив строкову військову службу, а з 05.04.1980 по 15.09.1981 він у званні прапорщика проходив службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан та 22.07.1993 був звільнений з військової служби у запас /а.с. 18-21/.

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №1054 від 25.04.2013) вогнепальні осколкові поранення правої верхньої кінцівки, контузія головного мозку в 1981 році, контузія правого ока легкого ступеня, прапорщика у відставці ОСОБА_1 , наслідком яких рубці шкіри в зазначеній анатомічній області, які у подальшому призвели до розвитку "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляркуляторної енцефалопатії ІІ ст. з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, помірним вестибуло-атактичним синдромом, емоційно-вольовою нестійкістю. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гепертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом. IXC. Атеросклеротичного кардіосклерозу СНІ. ФКІІ", а також захворювання "Стан після перенесеного гепатиту середньої важкості, хронічний кохлеоневрит", що підтверджено військово-обліковими та медичними документами; поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 14/.

Відповідно до довідки МСЕК від 18.06.2013 серії 10 ААА №186657 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 13.06.2013; захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 13/.

20.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ОВК із заявою про направлення документів на розгляд комісії МО України для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду війни ІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 96/.

За змістом рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 у справі №1640/2513/18, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 /а.с. 62-76/, листом від 26.12.2017 №10/2603 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив ОСОБА_1 , що він не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №449.

Не погодившись з відмовою Полтавського ОВК, оформленою листом від 26.12.2017 №10/2603, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі №816/15/18, яке набрало законної сили 10.04.2018, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано відмову Полтавського ОВК від 26.12.2017 №10/2603 протиправною. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти висновок про наявність у ОСОБА_1 права на призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду війни ІІ групи з 13.06.2013, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити висновок на розгляд комісії МО України.

На виконання судового рішення у справі №816/15/18 ІНФОРМАЦІЯ_3 складено та направлено до Департаменту фінансів МО України висновок від 24.04.2018 №12/789 щодо виплатити одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , разом із пакетом документів, перелік яких зазначено у висновку в якості додатків.

Розглянувши подані документи комісія МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги полковнику в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якого 22.07.1993 звільнено з військової служби та 13.06.2013 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 10 ААА №186657 від 18.06.2013).

Вказане рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом №65 від 22.06.2018 (пункт 17 протоколу).

У вказаному протоколі №65 від 22.06.2018 (пункт 17 протоколу) також зазначено, що враховуючи, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2004, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", останній не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Листом Полтавського ОВК від 10.07.2018 №12/1498 ОСОБА_1 проінформовано, що відповідно до рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол №65 від 22.06.2018, пункт 17) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про: - визнання протиправним та скасування пункту 17 протоколу №65 засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22.06.2018 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; - зобов`язання МО України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013, як інваліду ІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та вжити заходи до її виплати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 у справі №1640/2513/18, яке набрало законної сили 24.10.2018, у задоволенні позову ОСОБА_1 до МО України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

При прийнятті вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що за змістом приписів статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (в редакції, чинній з 01.01.2007 до 01.01.2014) у разі встановлення інвалідності після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби у військовослужбовця не виникає права на отримання одноразового грошової допомоги. ОСОБА_1 вперше встановлена ІІ група інвалідності 13.06.2013, тобто майже через 20 років від дня звільнення зі служби, а відтак право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-XII у нього відсутнє.

В результаті оскарження ОСОБА_1 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 у справі №1640/2513/18 в апеляційному порядку, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 вказане рішення залишено без змін.

Разом з тим, залишаючи рішення суду першої інстанції у справі №1640/2513/18 без змін, Харківський апеляційний адміністративний суд вказав, що у ОСОБА_1 відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017 та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, однак останній має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499.

Однак, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вказала, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, які не були заявлені в суді першої інстанції. А у справі №1640/2513/18 позивач просив задовольнити позовні вимоги саме на підставі пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017 та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Таким чином, зазначені у постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №1640/2513/18 обставини слугували підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом про: - визнання пункту 17 протоколу №65 засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 22.06.2018 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги протиправним та його скасування; - зобов`язання МО України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №499, прийнятим на виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, як інваліду ІІ групи з 13.06.2013, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Тобто, у даній справі нормативно-правові підстави позову відмінні від підстав позову у справі №1640/2513/18.

Так, у справі №1640/2513/18 позивач просив зобов`язати МО України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017 та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, розмір якої становить 300-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІ групи.

У даній справі позивач просить суд зобов`язати МО України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №499, прийнятим на виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, розмір якої становить 24-місячного грошового забезпечення інвалідам ІІ групи.

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За приписами положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі - Порядок №975), особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., N 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку №975).

Судом встановлено, що ІІ групу інвалідності ОСОБА_1 призначено з 13.06.2013 у зв`язку з наявністю у нього захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК від 18.06.2013 серії 10 ААА №186657, а.с. 13/.

Згідно з частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 (далі - Порядок №499), встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 10.05.1976 по 25.05.1978 проходив строкову військову службу, а з 05.04.1980 по 15.09.1981 він у званні прапорщика проходив службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан та 22.07.1993 був звільнений з військової служби у запас /а.с. 18-21/.

При цьому, поранення (контузію) і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, позивач згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 25.04.2013 №1054 отримав в 1981 році, тобто не в період проходження строкової служби з 10.05.1976 по 25.05.1978, а у період проходження військової служби у званні прапорщика з 05.04.1980 по 15.09.1981 в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, а також враховуючи положення зазначених норм, суд доходить висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями Закону №2011-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, а також Порядку №499.

Щодо посилань МО України, як підставу для відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, на те, що останній не має права на одержання такої допомоги, так як він звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", то такі посилання судом оцінюються критично, оскільки як вже зазначено вище, право на отримання допомоги у позивача виникло не на час звільнення, а на час встановлення йому інвалідності ІІ групи, у зв`язку з чим у спірному випадку застосуванню підлягають саме положення Закону №2011-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, а також Порядку №499.
З аналогічних підстав судом також відхиляються й доводи відповідача з приводу втрати позивачем права на отримання допомоги у зв`язку з не реалізацією свого права на отримання допомоги протягом трьох років з дня його виникнення.

Крім того, суд повторно вказує, що підстави позову ОСОБА_1 у даній справі відмінні від підстав позову у справі №1640/2513/18 до МО України, а тому судом відхиляються посилання відповідача на те, що питання правомірності пункту 17 протоколу №65 від 22.06.2018 вже вирішено у встановленому законодавством порядку під час розгляду справи №1640/2513/18.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 , на переконання суду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При прийнятті рішення у даній справі судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену ним у постанові від 19.12.2018 у справі №333/2180/17 (номер рішення в ЄДРСР 78715952).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м. Київ, 03168, ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), про визнання протиправним та скасування пункту протоколу засідання комісії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 22 червня 2018 року №65 в частині пункту 17, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 13 червня 2013 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 03 листопада 2006 року № 328-V та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 лютого 2019 року.

Суддя О.В. Гіглава