Справа № 0240/2883/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 лютого 2019 р. Справа № 0240/2883/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: Слісаренко В.С., Козлачкової Ю.В., Ткача О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, Тростянецької селищної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_5 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Тростянецької селищної ради Вінницької області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано незгодою позивача з прийнятим податковим повідомленням - рішенням від 18.04.2018 за №0-0220, яким ОСОБА_5 визначено податкове зобов'язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 22112,00 грн. На переконання позивача у нього відсутній обов'язок щодо сплати податку на нерухоме майно за належну йому на праві власності нежитлову будівлю банно-прального комбінату, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, позаяк вказане нерухоме майно перебуває у занедбаному стані, за призначенням не використовується, підприємницька діяльність не ведеться.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 03.10.2018 відкладено підготовче судове засідання з підстав визначених ч. 2 ст. 181 КАС України.

В підготовчому судовому засіданні 07.11.2018 судом оголошено перерву до 05.12.2018.

В підготовчому судовому засіданні 05.12.2018 судом оголошено перерву до 12.12.2018.

10.12.2018 представником позивача через канцелярію суду подано уточнений адміністративний позов, яким змінено позовні вимоги шляхом їх збільшення. Зокрема, окрім первинної вимоги, заявленої до ГУ ДФС у Вінницькій області, позивач просить суд визнати протиправними дії Тростянецької селищної ради Вінницької області щодо надання недостовірних даних ГУ ДФС у Вінницькій області про платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізособами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, а саме: з приводу нежитлової будівлі банно-прального комбінату, яка знаходиться за адресою Вінницька область, Тростянецький район, смт. Тростянець, вул. Першого Травня 34.

Ухвалою від 12.12.2018, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено відкласти підготовче судове засідання з підстав необхідності з'ясування позиції відповідача щодо заявленого стороною позивача клопотання про залучення до участі у справу в якості співвідповідача Тростянецької селищної ради Вінницької області та збільшення позовних вимог.

Ухвалою від 22.12.2018 залучено до участі у справу в якості співвідповідача Тростянецьку селищну раду Вінницької області, витребувано в останньої додаткові докази та відкладено підготовче судове засідання на 04.02.2019. Повідомлено сторін, що в силу положень ч. 6 ст. 48 КАС України, після залучення у справу другого відповідача (співвідповідача) розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Ухвалою від 04.02.2018, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 12.02.2019.

У судовому засіданні 12.02.2019 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Крім того, в судовому засіданні додатково в обґрунтування своєї позиції вказав, що об'єк нерухомості, який належить позивачці та на який податковим органом нараховано податкові зобов'язання, не входить до складу об'єктів нерухомості щодо яких рішенням Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області від 27.01.2015 за №662/1 встановлено ставки податку. Так, представник позивача наголосив, що визначений у рішенні сільської ради перелік об'єктів нерухомості є вичерпним та не включає в себе такий об'єкт, як будівлю банно-прального комбінату.

Представник відповідача 1 заперечив щодо задоволення даного адміністративного позову з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву від 01.10.2018 за вх. №42945. Зокрема вказав, що позивачем невірно трактується податкове законодавство стосовно звільнення об'єктів від оподаткування. Вважає, що у разі якщо промислова будівля належить не промисловому підприємству, то в такому випадку будівля є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а податок повинен нараховуватись та сплачуватись на загальних підставах відповідно до норм чинного законодавства.

Представник відповідача 2 також заперечив щодо задоволення даного адміністративного позову з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву від 29.01.2019 за вх. №5104. Зокрема вказав, що відповідно до рішення 52 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради Вінницької області від 27.01.2016 за № 662/1 "Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", зокрема пункту 3, ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, встановлена у розмірі 0,5 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року) за 1 кв. метр бази оподаткування. Також, зазначив, що вищезазначеним рішенням затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яким визначено платників, об'єкти, базу, ставки та пільги щодо сплати цього податку. Дане рішення направлено відповідному контролюючому органу - Тростянецькій об'єднаній державній податковій інспекції, на сьогодні Тростянецьке управління ГУ ДФС у Вінницькій області. Іншої інформації, в тому числі, "про платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" до контролюючих органів Тростянецькою селищною радою не надавалося з огляду на відсутність такої.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивачу на праві власності належить нежитлова будівля банно-прального комбінату загальною площею 1382,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.01.2006 (а.с. 12-11), актом прийому-передачі цілісного майнового комплексу банно-прального комбінату (а.с. 65) та витягом з Держаного реєстру правочинів за номером 2038084 від 27.01.2006 (а.с. 67).

27.01.2015 на 52 сесії Тростянецькою селищною радою Вінницької області 6 скликання було прийнято рішення за № 662/1 "Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", пунктом третім якого встановлено ставку податку для об'єктів нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, а саме встановлена ставка податку у розмірі 0,5 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року) за 1 кв. метр бази оподаткування. Також, пунктом 5 вищезазначеного рішення затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яким визначено платників, об'єкти, базу, ставки та пільги щодо сплати цього податку. Дане рішення направлено відповідному контролюючому органу - Тростянецькій об'єднаній державній податковій інспекції ( станом на день розгляду справи в суді - Тростянецьке управління ГУ ДФС у Вінницькій області) (а.с. 112-113).

Також, судом встановлено, що рішенням 10 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради Вінницької області № 124 від 14.07.2016, розміри ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік залишено без змін, що встановлені рішенням 52 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 27 січня 2015 року та рішенням 56 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 6 липня 2015 року, а саме: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; єдиний податок; земельний податок; транспортний податок; збір за місце паркування транспортних засобів; туристичний збір. Дане рішення направлено відповідному контролюючому органу - Тростянецькій об'єднаній державній податковій інспекції (станом на день розгляду справи в суді - Тростянецьке управління ГУ ДФС у Вінницькій області) (а.с. 111).

18.04.2018 Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0220, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 17884,80 грн.

Незгода позивача із податковим повідомленням-рішенням №0-0220 від 18.04.2018, а також з діями Тростянецької селищної ради Вінницької області щодо надання, на переконання позивача, недостовірних даних ГУ ДФС у Вінницькій області про платників податку на нерухоме майно, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон №71) внесено низку змін до Податкового кодексу України (далі -ПК України), в тому числі викладено в новій редакції статтю 266 Податкового кодексу України, а саме: введено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та розширено базу оподаткування для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом оподаткування як житлової, так і нежитлової нерухомості. Даний Закон набрав чинності 01.01.2015.

Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п.266.3.1. п.266.3 ст.266 ПК України).

Відтак, позивач як власник об'єкту нежитлової нерухомості - обудівлі банно-прального комбінату є платником податку.

Відповідно до п.п.266.3.2. п.266.3. ст.263 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України).

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахований контролюючим органом за звітний період - 2017 рік, виходячи із загальної площі об'єкту - нежитлової нерухомості відповідно Рішення 10 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради Вінницької області № 124 від 14.07.2016, яким розміри ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік залишено без змін, що встановлені рішенням 52 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 27 січня 2015 року та рішенням 56 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 6 липня 2015 року, а саме: податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; єдиного податку; земельного податку; транспортного податку; збору за місце паркування транспортних засобів; туристичного збору.

Зокрема, пунктом 3 рішення 52 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради Вінницької області від 27.01.2016 року № 662/1 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» встановлено ставку податку для об'єктів нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, а саме:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі# гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

є) інші будівлі (аптеки ,АЗС тощо), у розмірі 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати ,встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр бази оподаткування.

Разом з тим, обґрунтовуючи протиправність визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, представник позивача в судовому засіданні вказав на те, що наведений в рішенні Тростянецької селищної ради від 27.01.2016 року № 662/1 перелік об'єктів нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення щодо яких встановлено ставку податку, не включає такий об'єкт нерухомості як банно-пральний комплекс.

Суд наведені обґрунтування сторони позивача оцінює критично та вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, будівлі, такі як автобусні зупинки, громадські туалети, пральні, лазні та ін. віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1274 «Будівлі інші, не класифіковані раніше».

Таким чином, належний позивачу банно-пральний комбінат за своїм функціональним призначенням відноситься саме до групи 127 «Будівлі нежитлові інші» класу 1274 «Будівлі інші, не класифіковані раніше».

При цьому, наведений у рішенні 52 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради Вінницької області від 27.01.2016 року № 662/1 перелік об'єктів нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду включає в себе пункт «є» - інші будівлі, тобто інші будівлі нежитлової нерухомості, неохоплені пунктами «а», «б», «в», «г», «д». Отже, з огляду на свою функціональне призначення, до пункту «є» відноситься й належний позивачу об'єкт нерухомості - банно-пральний комбінат, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

З огляду на викладене твердження позивача щодо не визначення відповідачем 2 ставки податку відносно належного їй об'єкту нерухомого майна не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, та спростовується вищенаведеними обґрунтуваннями.

Також, з огляду на вищенаведене, не знайшло свого підтвердження матеріалами справи посилання представника позивача на віднесення банно-прального комбінату, що належить позивачу до класу 1251 "Будівлі промисловості".

Додатково суд зазначає, що в законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала поняття "промислове підприємство".

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 листопада 2010 року № 530, економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар'єрів", C "Переробна промисловість"; D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Промисловість в розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об'єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Підприємство це самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки (стаття 62 Господарського кодексу України).

Враховуючи зазначені вище правові норми, суд приходить до висновку, що застосування пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов'язкових умов - наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств. Цим пунктом не охоплюється нерухомість, яка використовується фізичною особою-підприємцем у власній господарській діяльності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, висновки якого відповідно до ч.5 ст.242 КАС України слід враховувати суду при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, у справах 806/2676/17 від 15.05.2018, №806/2461/17 від 15.05.2018, №819/1818/17 від 11.09.2018, №809/1491/16 від 16.10.2018, №822/2614/16 від 11.12.2018.

В межах спірних відносин наявна лише одна з обов'язкових умов, визначена пунктом "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України - виробниче приміщення.

Відтак, об'єкт нерухомості - банно-пральний комбінат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1382,0 кв.м., який на праві власності належить позивачу, не підпадає під дію пункту "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

Відтак, суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що у випадку коли промислова будівля належить не промисловому підприємству, то така будівля є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і податок повинен нараховуватись та сплачуватись на загальних підставах відповідно до норм чинного законодавства.

Також, суд критично оцінює наведені у позовній заяві посилання позивача на перебування будівлі банно-прального комбінату у занедбаному стані, оскільки законодавцем не ставиться у залежність обов'язок сплати податку на нерухоме майно від стану об'єкту нежитлової нерухомості.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач 1, приймаючи податкове повідомлення-рішення №0-0203 від 12.04.2018, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, зважаючи на отримані від представника відповідача 2 усні та письмові пояснення, які знайшли своє документальне підтвердження матеріалами справи суді дійшов до переконання, що останній під час надсилання податковому органу прийнятих на сесії рішень від 14.07.2016 за №124, від 27.01.2015 за №662/1 та затвердженого останнім положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, також діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності вчинених дій, прийнятого рішення та докази надані позивачем, суд доходить висновку, що мотивація, на яку посилається останній, не дає суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідачів, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_5 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1).

Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Тростянецька селищна рада Вінницької області (вул. Соборна, 77, смт. Тростянець, Вінницька область, 24300, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 18.02.2019

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна