Справа № 0640/4019/18
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4019/18

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

11 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Набугорнова Д.В.,

представника відповідача: Літвіна С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Хорошівський районний військовий комісаріат Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
в серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Хорошівський районний військовий комісаріат Житомирської області про визнання бездіяльності Міністерства оборони України щодо не передачі документів ОСОБА_1 на розгляд відповідної комісії для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги протиправною.

Також, позивач просив зобов`язати Міністерство оборони України подати документи ОСОБА_1 на розгляд відповідної комісії для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про залишення позову без розгляду або скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не врахував усі обставини справи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Треті особи в судове засідання не з`явились, належного представника не направили, матеріали справи підтверджують їх належне повідомлення про місце, дату та час розгляду справи. Разом з тим, 01.02.2019 на адрес суду надійшло клопотання Хорошівського районного військового комісаріату Житомирської області про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши, суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, позивач проходив військову службу у Збройних силах (а.с.15-24).

Згідно з витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 14.12.2016 №5095 встановлено, що множинні вогнепальні осколкові поранення грудної клітки (контузія головного мозку у 1980 році), молодшого сержанта у відставці ОСОБА_1 ,1961 року народження, наслідком яких рубці шкіри в зазначеній анатомічній області, що підтверджено актом судово-медичного обстеження №2653 від 28.10.2016 Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ черепно-мозкової травми у вигляді після травматичної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., церебрального арахноїду з вираженими інтелектуально-мнестичними порушеннями, стійким цефалічним синдромом, лікворо-динамічними кризами (3-4 рази на тиждень), вегето-судинною дисфункцією, двобічною пірамідною недостатністю, хронічної вертебро-базилярної недостатності, стенозуючого атеросклерозу судин брахіоцефальної області. Сенсоневральної приглухуватості справа ІІІ ст., зліва І ст. ІХС. Атеросклеротичного кардіосклерозу. Симптоматичної гіпертензії СН І ст. Вторинної часткової атрофії зорових нервів обох очей», що підтверджено військово-обліковими та медичними документами, - Поранення (контузія) та захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с.32, 34).

Як зазначено в довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.02.2015 серія 12 ААА №083828 позивачу встановлено третю групу інвалідності з 05.02.2015 загальне захворювання (по хворобі ока) (а.с.36).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.12.2016 серія 12 ААА №901348 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 14.12.2016. Комісією було встановлено, що поранення (контузія) та захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с.31).

29.12.2016 Управлінням праці та соціального захисту населення Хорошівської районної державної адміністрації Житомирської області позивачу встановлений статус інваліда ІІ групи (а.с.14).

23.01.2017 позивач звернувся із заявою до Міністерства оборони України через Військовий комісаріат Хорошівського РВК про виплату йому одноразової грошової допомоги згідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як інваліду ІІ групи з 14.12.2016, додавши до заяви документи, встановлені п.11 Порядку №975 а саме: згоду на збір та обробку персональних даних; копія витягу з протоколу ЦВЛК №5095 від 14.12.2016; копію акта судово-медичного обстеження №2653; копію посвідчення серія НОМЕР_1 ; копію паспорта; копію довідки МСЕК №2 серія 12 ААА №901348 від 27.12.2016; копію довідки МСЕК №2 серія 12 ААА від 17.02.2015 серія 12 ААА №083828; копію карткового рахунку; копію військового квитка (а.с.25).

В подальшому Житомирським ОВК та Хорошівським РВК направлено до Міністерства оборони України документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи внаслідок поранення (контузії) та захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.

На вказану заяву позивачу була направлена відповідь Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 13.03.2017 у якій повідомлялось позивача про те, що йому необхідно надати до військового комісаріату документ, що свідчить про обставини поранення або лікування у військово-медичному закладі з цього приводу, тобто документ, який підтверджує факт поранення позивача під час бойових дій.

Вказано, що такими документами можуть бути витяг з наказу про направлення на лікування в шпиталь з приводу поранення, документи про перебування на лікуванні в медичній установі з приводу поранення, дані архіву військово-медичних документів, запис військової частини у військовому квитку про отримане поранення, довідка, видана військовою частиною про обставини поранення.

Окрім цього повідомлялось, що згідно з наказами Міністра оборони колишнього СРСР постанова про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) з перебуванням на фронті, виконанням обов`язків військової служби приймалася на підставі достовірних документів (довідка командира військової частини, службова або медична характеристика, витяг із книги обліку хворих в амбулаторії під час первинного звернення за медичною допомогою, картка обліку травми, матеріали адміністративного розслідування, дізнання або карної справи, атестації, довідка цивільної лікувальної (лікувально-профілактичної) установи, історія хвороби або витяг із неї, свідоцтво про хворобу, запис лікаря військової частини або лікаря військової лікувально-профілактичної установи в медичній книжці військовослужбовця, довідка архівної установи) про причини та обставини, за яких воно отримано.

Тобто і за часів СРСР передбачалися документи, які підтверджують факт отримання поранення.

Враховуючи норми, визначені Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, пропонувалось подати до обласного військового комісаріату необхідний документ.

Військового комісара Житомирського обласного військового комісаріату запрошено доручити відповідальним посадовим особам надати сприяння ОСОБА_1 в отриманні архівних документів (а.с.26-27).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи виникло з моменту встановлення позивачу інвалідності з 14.12.2016 незалежно від часу, що минув після звільнення його з військової служби.

Також, суд першої інстанції вказав, що позивач як військовослужбовець отримав поранення та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування у країнах де велись бойові дії, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно з ст.16 Закону України №2011-ХІІ та у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.

Отже, розгляд заяви та документів ОСОБА_1 відбувся без дотримання процедури, визначеної Порядком №975. Тобто, Міноборони України у встановленому порядку звернення позивача з доданими документами не розглянуто та не прийнято вмотивованого рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу та повернуто документи на доопрацювання, чим допущено порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку №975. Крім того, ухвалою суду першої інстанції від 12.11.2018 поновлено строк на звернення з позовом до суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.3 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як передбачено ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перевіряючи правомірність прийнятого рішення Житомирським окружним адміністративним судом та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме, прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 з послідуючим прийняттям рішення по суті, незважаючи на порушення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Також, колегія суддів зазначає, що законодавство обмежує строк протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Також, у відповідності до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, поняття "повинна" слід тлумачити, як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.01.2017 позивач звернувся із заявою до Міністерства оборони України через Військовий комісаріат Хорошівського РВК про виплату йому одноразової грошової допомоги.

На вказану заяву позивачу була направлена відповідь Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 13.03.2017.

Представник позивача, 17.07.2018 направив адвокатський запит до третьої особи щодо надання відповідної інформації та документів, які були витребувані відповідачем.

26.07.2018 Житомирський обласний військовий комісаріат направив відповідь представнику позивача на адвокатський запит та зазначив, що ним було відправлено відповідний запит до архіву МО РФ та після отримання відповіді вони додатково повідомлять.

Також, в ухвалі Житомирського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 суд зазначив, що період обчислення процесуальних строків (строків звернення до суду) починається саме з моменту звернення до третіх осіб, так як саме вони повинні були за дорученням відповідача допомогти позивачу в отриманні додаткових документів.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що про лист від 13.03.2017 №248/3/6/867 позивач дізнався у кінці березня 2017 року, однак через необхідність отримання запитуваних у вказаному листі документів та необхідності звернення із запитами до третьої особи для їх отримання, позивач пропустив встановлений КАС України строк звернення до суду з адміністративним позовом, та звернувся лише 06.08.2018.

Згідно з штемпелем ПАТ "Укрпошта" на листі від 13.03.2017 №248/3/6/867 даний лист отриманий поштовим відділенням 22.03.2017, що підтверджується і не заперечується в позовній заяві.

Відповідно до нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №953 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2;

3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;

4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Відповідно до п.98 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою КМ України №270 від 05.063.2009, прості поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані фізичним особам за місцем роботи, перебування (гуртожитки, інтернати, дитячі будинки, готелі, оздоровчі та лікувальні заклади), доставляються адресатам з використанням абонентських поштових скриньок або вручаються адресатам чи представникам зазначених юридичних осіб (закладів), уповноваженим на одержання пошти в об`єкті поштового зв`язку.

Згідно з п.101 Правил №270 у разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до п.102 Правил №270 в об`єкті поштового зв`язку вручаються прості поштові відправлення, які неможливо вкласти до поштової скриньки.

Згідно з п.110 Правил №270 у разі коли адресат протягом трьох робочих днів після інформування його за телефоном (через Інтернет) або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу не з`явився за одержанням такого відправлення, поштового переказу, він інформується повторно шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення з відміткою Повторне або інформується за телефоном шляхом надіслання смс-повідомлення (через Інтернет).

Відповідно до п.116 Правил №270 у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Згідно з п.117 Правил №270 після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Однак, як свідчать матеріали справи та доводи відповідача такого повернення не було.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що представник позивача в судовому засіданні не зміг точно вказати, чи отримав позивач поштове відправлення (лист від 13.03.2017 №248/3/6/867), чи знаходилось воно в поштовій скриньці, чи у відділенні поштового зв`язку, оскільки (зі слів представника позивача) він знає лише інформацію, яку вказав йому ОСОБА_1 , а саме, що йому стало відомо про лист лише перед подачею позовної заяви, тобто в 2018 році.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем оскаржується бездіяльність Міністерства оборони України, яка на думку позивача підтверджена листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 13.03.2017 3248/3/6/867.

Згідно з п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції на момент звернення позивача з заявою до відповідного органу, січень 2017 року) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, враховуючи дані норми, колегія суддів приходить до висновку, що позивач мав би дізнатись про бездіяльність відповідача, з урахуванням поштового перебігу, по спливу двох місяців з моменту подання заяви, а не через один рік та три місяці з моменту подання відповідної заяви.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач знав про порушення свого права, оскільки відповідно до норм закону та копії конверта до даного листа, що доданий до матеріалів справи позивачем, чітко видно штамп поштового відділення 22.03.2017. Крім того, як зазначає позивач у власному позові, що він дізнався про вказаний лист у березні 2017 року.

Отже, доводи відповідача, що позивач про оспорювану відповідь дізнався ще у березні 2017 року, а звернувся він з відповідним позовом лише у серпні 2018 року, тобто з пропуском строку, визначеного статтею 122 КАС України є правомірним. Крім того, відповідачем в повній мірі доведено направлення відповіді листом від 13.03.2017 №248/3/6/867.

Однак, позивач не довів обставини на які він посилається (стосовно пропущеного строку звернення до суду) в межах ч.1 ст.77 КАС України, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як передбачено п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Хорошівський районний військовий комісаріат Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена. Порядок касаційного оскарження визначений згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 лютого 2019 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.