Справа № 821/920/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 лютого 2019 року

Київ

справа №821/920/18

адміністративне провадження №К/9901/67923/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 821/920/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Херсон-Діпромісто» до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Херсон-Діпромісто" звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, в якому просило скасувати рішення відповідача від 29.12.2017 року № 245/21-22-12-05/02498091 про анулювання реєстрації платника єдиного податку та відновити позивачу статус платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2018 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року, ухваленим за наслідками розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що відповідач не провів в установлений законодавством спосіб перевірку, передбачену статтею 75 ПК України. Посилання відповідача на п. 299.11 ст. 299 ПК України, як на статтю, яка визначає окремий вид перевірки платника податку, є безпідставним, оскільки дана норма не встановлює додаткового виду перевірки, а лише зазначає порядок анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку є: абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України - наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Дана правова норма встановлює право податкового органу анулювати реєстрацію платником єдиного податку особі, у якої наявний податковий борг протягом двох послідовних кварталів, у тому числі на кожне перше число місяця та в останній день другого із двох послідовних кварталів.

В той же час податковий борг позивача існував станом на 01.07-01.12.2017 року, а спірне рішення прийняте 29.12.2017 року. Відтак встановлено відсутність передбаченої абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України необхідної умови для прийняття рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку існування податкового боргу в останній день другого із двох послідовних кварталів, що є підставою для визнання спірного рішення протиправним.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції відповідач подав касаційну скаргу до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року касаційну скаргу було залишено без руху, у зв'язку з несплатою судового збору.

На виконання вимог ухвали суду скаржником надіслано платіжне доручення № 2238 від 26.11.2018, яким судовий збір сплачено у розмірі 3524,00 грн.

В той же час статтею 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який також відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, та стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм же реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою 2 Розділу ІІІ КАС України.

Так, статтею 328 КАС України унормовані питанні стосовно права на касаційне оскарження, за змістом частини першої якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже за змістом наведених законодавчих приписів право на касаційне оскарження судового рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, однак лише у визначених законом випадках.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами пункту другого частини п'ятої статті 328 КАС України в редакції, чинній на час подання цієї касаційної скарги, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За визначенням пункту двадцятого частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

При цьому за змістом пункту десятого частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Таким чином ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають, за винятком випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Разом з тим матеріали касаційної скарги не дають підстав для висновку щодо необхідності застосування, у даному випадку, підпунктів "а"-"г" пункту другого частини п'ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити.

Керуючись статтями 328, 333 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 821/920/18.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписС.С. Пасічник
підписВ.П. Юрченко