Справа № 308/13250/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху

18 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1944/19

Суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду Макарик В. Я., перевіривши апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2018 року у справі № 308/13250/18 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2018 року задоволено адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 289 КАС України, а саме - пропущено десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 16 ст. 289 КАС України апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, визначених цією статтею, можуть бути подані в десятиденний строк із дня їх проголошення.

З матеріалів справи видно, що оскаржуване рішення суду було проголошено 21.11.2018 року у відкритому судовому засіданні за участі громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 та перекладача - Ахмеда Хассана. Відповідно до ч. 16 ст. 289 КАС України, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було 21.12.2018 року. Проте апеляційну скаргу подано до відділення поштового зв`язку 31.01.2019 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

У апеляційній скарзі представник Апелянта зазначає, що строк апеляційного оскарження Апелянтом пропущено у зв`язку з тим, що під час проголошення судового рішення Відповідач присутній не був, копію повного судового рішення не отримував, Відповідач знаходиться в державній установі "Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що норми ст. 289 КАС України є спеціальними по відношенню до ст. 295 КАС України, а відтак строк на апеляційне оскарження судового рішення становить десять днів з моменту його проголошення, а не з дня вручення повного рішення суду.

Тобто, отримання особою копії рішення не в день його (її) проголошення або складення не є поважною підставою для поновлення такого строку.

Іншого порядку обчислення строку на апеляційне оскарження судового рішення в справах які відповідно до норм КАС України віднесені до категорій термінових справ, ніж обчислення строку апеляційного оскарження судового рішення з моменту проголошення судового рішення, КАС України не містить, а тому зазначені апелянтом підстави для поновлення строку не є поважними.

Таким чином, з врахуванням того, що судове рішення було проголошено у відкритому судовому засіданні за участі відповідача та перекладача 21 листопада 2018 року(а.с.15-16), апеляційну скаргу на рішення суду від 21 листопада 2018 року подано 31 січня 2019 року з пропуском строку, встановленого ч. 16 ст. 289 КАС України, оскільки встановлений законом десятиденний строк подання апеляційної скарги на зазначене рішення сплинув 21 грудня 2018 року.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Разом з тим, відповідні доводи представника Відповідача, як було зазначено вище, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Крім цього, журналом судового засідання та оскаржуваним рішенням підтверджується, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 та перекладач Ахмед Хассан були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення 21 листопада 2018 року(а.с.14-15). Оскільки вказані підстави не свідчать про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши термін для усунення недоліку.

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунутий шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску.

При цьому, особі, яка подає апеляційну скаргу, слід роз`яснити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України в разі, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 295, 298, 299 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2018 року у справі № 308/13250/18 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України - залишити без руху.

Встановити Громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяВ. Я. Макарик