Справа № 826/14533/16
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2018 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення, податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 31.03.2016 № 000005/40-00 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.05.2016 № 4648-17, згідно якої станом на 11.05.2016 сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 17 000, 00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2018 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві № 000005/40-00 від 31.03.2016 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн.; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції, відповідачем складено акт № 360/10-36-21/НОМЕР_1 від 29.02.2016.

В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зокрема: зберігання з метою реалізації коньяку «Старий Граф», три зірки, об'ємом 0,5 літра, міцністю 40% об., без марки акцизного податку встановленого зразка.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем винесено рішення № 000005/40-00 від 31.03.2016 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн.

Також, з огляду на те, що станом на 11.05.2016 рішення № 000005/40-00 від 31.03.2016 позивачем у встановленому законом порядку оскаржено не було та штрафу не сплачено, ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, керуючись статтею 59 Податкового кодексу України, сформувала податкову вимогу № 4648-17 від 12.05.2016 на загальну суму 17 000, 00 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням та вимогою, звернулась до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки законодавством не покладено на платників податку обов'язок зберігати розірвані марки акцизного податку після відкупорювання (розкривання) товару, то рішення № 000005/40-00 від 31.03.2016 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню. Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.05.2016 № 4648-17, суд першої інстанції зазначив, що оскільки суд дійшов висновку про скасування рішення від 31.03.2016 № 000005/40-00 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн., то сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою, а тому податкова вимога № 4648-17 від 12.05.2016, згідно якої станом на 11.05.2016 сума податкового боргу платника податків становить 17000,00 грн в силу положень пункту підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України після набранням судовим рішенням у даній справі законної сили буде вважатись відкликаною.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Рішення від 31.03.2016 № 000005/40-00 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн. є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спеціальним Законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом - сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, повинні дотримуватися законодавчо встановлених правил здійснення зазначеної діяльності, а у разі їх порушення, нести відповідальність передбачену Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 названого Закону алкогольні напої, які виробляються в Україні, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Пунктом 14.1.109 вказаної статті передбачено, що маркуванням алкогольних напоїв є наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Питання щодо виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів врегульовані положеннями статті 226 ПК України.

Відповідно до вимог п.226.1 та п.226.3 ст.226 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 226.6. ст.226 ПК України встановлено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється.

Згідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

1) алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

2) алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

3) алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Як вже було зазначено вище, перевіркою відповідача встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, а саме, коньяку «Старий Граф», три зірки, об'ємом 0,5 літра, міцністю 40% об., без марки акцизного податку встановленого зразка.

Колегія суддів звертає увагу, що зберігання та реалізація алкогольних напоїв за наявності марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством розповсюджується на не відкорковані напої, а на продаж повної (всієї) пляшки або іншої тари з алкогольним напоєм, натомість у разі реалізації у закладах алкогольних напоїв на розлив чинним законодавством не вимагається наявності марки акцизного податку на такій пляшці або іншій тарі.

Отже, законодавством не покладено на платників податку обов'язок зберігати розірвані марки акцизного податку після відкупорювання (розкривання) товару, адже очевидно, що в силу мети маркування і технології наклеювання марок акцизного податку відкривання відповідної пляшки або іншої тари для реалізації алкогольних напоїв на розлив виключає збереження марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.05.2018 у справі № 804/4921/17, від 20.06.2018 у справі № 805/2682/16-а, від 26.07.2018 у справі № 826/22328/15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки посадових осіб податкового органу відносно того, що позивач зберігав алкогольні напої без марок акцизного податку, стосуються напою, який був відкупореним (розкритим) і знаходився в реалізації на розлив. При цьому, позивач має відповідну ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Жодних доказів на підтвердження факту зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку податковий орган суду не надав, у зв'язку з чим рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 31.03.2016 № 000005/40-00 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.05.2016 № 4648-17, оскільки суд дійшов висновку про скасування рішення від 31.03.2016 №000005/40-00 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн., то сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою, а тому податкова вимога № 4648-17 від 12.05.2016, згідно якої станом на 11.05.2016 сума податкового боргу платника податків становить 17 000, 00 грн. в силу положень пункту підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України після набранням судовим рішенням у даній справі законної сили буде вважатись відкликаною.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з апелянта судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст постанови виготовлений 18.02.2019.