Справа № 464/5024/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1439/19

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Рудаковим І.П., час ухвалення судового рішення 13 год 56 хв у м.Львові, повне судове рішення складено 03 грудня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Рудко Надії Юріївни про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправним рішення начальника патрульної поліції у Львівській області ДПП №Н-32/41/12/01-2018 від 10.08.2018 про відмову у задоволенні її скарги, визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №591501 від 26.07.2018.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 03.12.2018 адміністративний позов було задоволено частково. Скасовано постанову серії НК №591501 від 26.07.2018. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП у Львівській області ДПП) подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права та невідповідністю висновків обставинам справи просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03.12.2018 та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є документом, який підтверджує право особи на експлуатацію транспортного засобу. Крім того, суд першої інстанції протиправно не взяв до уваги долучені до відзиву відеоматеріали, з формальних підстав надав перевагу формі перед фактом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Особи, які беруть участь по справі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції змінити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, оспорюваною постановою, позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Суть правопорушення за її змістом полягала в тому, що ОСОБА_1 26.07.2018 приблизно о 13 год 35 хв, керуючи автомобілем марки «Jaguar XF», державний номерний знак НОМЕР_1 на площі Галицькій у м. Львові, не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погодившись з вказаною постановою, позивач подала 02.08.2018 до УПП у Львівській області ДПП скаргу, яка була залишена без задоволення, про що повідомлено останню листом №Н-32/41/12/01-2018 від 10.08.2018.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ч.3 ст.283 КУпАП, в оспорюваній постанові відсутні відомості щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис (відеореєстратор) з нагрудної камери інспектора, у зв'язку з чим такий не може бути належним та допустимим доказом вчинення правопорушення, що в свою чергу є підставою для скасування спірної постанови.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що скасувавши постанову, судом першої інстанції не враховано наступне.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 цього Кодексу передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «г» пункту 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ст. 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

За змістом ст.258 КУпАП, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції протокол не складається, а уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа), відповідно до ст.283 КУпАП, виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити : найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про : дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, з аналізу наведеної норми вбачається, що у разі здійснення фото- або відео-фіксації правопорушення, у постанові обов'язково повинно бути зазначено технічний засіб, яким здійснено таку фіксацію.

Пленум Верховного суду України у п.24 постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам роз'яснив, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З оспорюваної постанови видно, що відповідно до положень ст.283 КУпАП, в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис, які були використані під час встановлення правопорушення та накладення адміністративного стягнення і на який покликається апелянт в апеляційній скарзі.

З урахуванням тієї обставини, що позивач заперечує як сам факт керування транспортним засобом, так і відсутність у неї поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначений недолік не дає можливості точно встановити, якого саме періоду стосується запис, який покладений в основу оспорюваного рішення та чи стосується він саме події, яка відображена у цьому рішенні суб'єкта владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, не зазначивши в оспорюваній постанові технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис, які були використані під час встановлення правопорушення, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв всупереч вимог ст.283 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування, що є доказом його вчинення.

При цьому, постанова не може бути самостійним та беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом його вчинення.

Для підтвердження порушення позивачем п.п. «г» п. 2.1г ПДР відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, покликається на відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора поліції.

Так, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оспорюваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, за змістом наведених вище норм, відеозапис, здійснений під час встановлення правопорушення, працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли він зазначений у встановленому законом порядку, зокрема, в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Інших доказів, які були покладені в основу оспорюваної постанови, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, приймаючи оспорювану постанову не надав доказів в обґрунтування правомірності прийнятого ним рішення.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі № 338/1/17 та постанові Верховного Суду від 30.05.2018 по справі №337/3389/16-а.

Крім того, в матеріалах справи наявний страховий поліс на автомобіль марки «Jaguar XF», державний номерний знак НОМЕР_1 строком дії з 28.07.2017 по 27.07.2018.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, наділений повноваженнями скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного рішення не вказав про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.4 ст.317 КАС, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Відтак, колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення шляхом доповнення резолютивної частини висновками про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року по справі №464/5024/18 змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини цього рішення словами «і закрити справу про адміністративне правопорушення».

У решті рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 14.02.2019.