Справа № 440/4376/18
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4376/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Фрідманн Н.А.,

представника позивача та третьої особи - Масюк П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_2, третя особа: Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу.

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2018 року позивач Головне управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту - позивач, ГУ ДФС у Полтавській області) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі по тексту - відповідач, ОСОБА_2), третя особа: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, де просить стягнути податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 43 341,90 грн.

У якості підстави для звернення до суду з позовом посилається на наявність у відповідача податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб, що не сплачений у визначений Податковим кодексом України строк.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року після отримання інформації від управління реєстрації , зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради про зареєстроване місце проживання відповідача, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

22.01.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 59-63), де просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування зазначав, що 19.10.2016 припинено право власності відповідача на об'єкт нерухомості, розташованого на спірній земельній ділянці. До того ж податкове повідомлення - рішення від 27.03.2018 № 1-1601 від 27.03.2018 по орендній платі з фізичних осіб направлено не за адресою місця реєстрації та проживання відповідача.

31.01.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначив, що обов'язок зі сплати за землю виникає у нового власника нерухомості з моменту перероформлення ним права власності чи користування земельної ділянки, тобто з моменту державної реєстрації прав на земельну ділянку. Оскільки відповідач по суті продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та не отримав письмового заперечення від орендодавця щодо використання земельної ділянки, то договір оренди землі вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Зауважив, що податкове повідомлення - рішення від 27.03.2018 № 1-1601 від 27.03.2018 по орендній платі з фізичних осіб направлено на адресу, яка зазначена у центральній базі даних (а.с. 82-89).

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 92).

Пунктом 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на зазначені норми, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за даної явки.

Суд, заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

В обґрунтування позовних вимог ГУ ДФС у Полтавській області вказано, що за відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у загальному розмірі 43 341,90 грн, що виник за таких обставин.

ГУ ДФС у Полтавській області 30.06.2017 сформовано податкове повідомлення-рішення № 72-1303, яким ОСОБА_2 нараховане податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 22 097,56 грн /а.с. 22/, направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1, 36000 та отримана відповідачем 10.10.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 23).

Далі 27.03.2018 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано податкове повідомлення-рішення № 1-1601, яким ОСОБА_2 нараховане податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 22 097,56 грн (а.с. 10), направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2. Конверт із вказаним податковим повідомленням - рішенням повернувся до податкового органу із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с.11).

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем вищевказані податкові повідомленнія рішення ані в адміністративному, ані в судовому порядку не оскаржувались.

За змістом розрахунку, наданого позивачем (а.с. 19), нарахування орендної плати відповідачу в сумі здійснено згідно з договором оренди землі № б/н від 30.05.2013 (а.с. 45-46), укладеного між Полтавською міською радою та ОСОБА_2, за земельну ділянку, розташовану за адресою Полтавська область, м. Полтава, вул. Першотравнева, 17б:

- за 2017 рік в сумі 21 244,34 грн (за рахунок часткової сплати в розмірі 853,22 грн);

- за 2018 рік в сумі 22 097,56 грн.

Позивач, вважаючи узгодженою суму зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб, звернувся до суду з даним позовом.

Щодо податкового повідомлення рішення від 30.06.2017 № 72-1303.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (п. 59.3 ст. 59 ПКУ) та повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

При цьому згідно до 59.5 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, податкова вимога не надсилається лише у випадку, якщо податковий борг не було погашено.

На доказ дотримання позивачем вищевказаних вимог ПКУ щодо дотримання податковим органом порядку стягнення податкового боргу з відповідача позивач посилався на податкову вимогу від 17.09.2014 №2980-25 на суму 11 871,42 грн (а.с. 20), яка направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Конверт із вказаною вимогою повернувся до податкового органу із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с.20).

Разом з тим, судом встановлено, що за даними витягу з інтегрованої картки ОСОБА_2 з орендної плати з фізичних осіб станом на 21.09.2017 заборгованість на суму на суму 11 871,42 грн погашено за рахунок здійснених позивачем сплат на підставі платіжного доручення від 21.09.2017 № К40121 та станом на 21.09.2017 наявна переплата у розмірі 853,22 грн (а.с. 41-42).

За змістом пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пп. 60.1.1 п. 60.1. ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення

Враховуючи вищезазначену норму станом на 21.09.2017 податкова вимога від 17.09.2014 №2980-25 на суму 11 871,42 грн погашена в повному обсязі, а тому вважається відкликаною в силу п.п. 60.1. п. 60.1 ст. 60 ПКУ.

Оскільки вимога, на яку позивач посилається як на підставу звернення до суду, вважається відкликаною в силу вимог ПК України, то ГУ ДФС у Полтавській області зобов'язана була після проведення процедури узгодження податкового боргу на підставі податкового повідомлення-рішення № 72-1303 від 30.06.2017 сформувати та направити на адресу ОСОБА_2 нову податкову вимогу в порядку статей 58 та 59 Податкового кодексу України, чого позивачем зроблено не було.

Відповідач проти розміру заявленого позивачем до стягнення податкового боргу заперечував, а не направленням йому податкової вимоги в установленому порядку позбавлено його можливості оскаржити її відповідно до вимог ПК України

Враховуючи невиконання податковим органом вимог ПКУ щодо порядку стягнення податкового боргу, у позивача не виникло права на звернення до суду про стягнення цього податкового боргу.

Щодо податкового повідомлення - рішення № 1-1601 від 27.03.2018.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків (пункт 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).

Матеріалами справи підтверджується, що податкове повідомлення - рішення № 1-1601 від 27.03.2018 було направлено відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_2, та повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с. 10-11).

Відповідно до листа Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 15.11.2018 №16-19/21869 (а.с. 15), наданого позивачем до матеріалів позовної заяви, та листа від 18.12.2018 №16-19/24398 , отриманого на запит суду (а.с. 31), місце проживання відповідача зареєстроване за адресою АДРЕСА_1.

На вказану адресу позивач, зокрема, надсилав ОСОБА_2 податкову вимогу від 17.09.2014 №2980-25, яке є відкликаною, та податкове повідомлення - рішення № 72-1303 від 30.06.2017.

Обґрунтованих пояснень щодо підстав направлення відповідачу податкового повідомлення - рішення від № 1-1601 від 27.03.2018 за адресою: АДРЕСА_2, як і документального підтвердження про відношення вказаної адреси до ОСОБА_2, податковим органом до суду не надано.

Таким чином, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, направлене позивачем за адресою: АДРЕСА_2, не є належним доказом надіслання (вручення) відповідачу податкового повідомлення - рішення 1-1601 від 27.03.2018, оскільки вони надіслані не за адресою місця проживання відповідача.

Отже, оскільки податкове повідомлення - рішення 1-1601 від 27.03.2018 не було вручене відповідачу через помилку контролюючого органу, відповідно у платника не настав обов'язок щодо сплати нарахованої суми грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, який повинен настати за днем отримання податкового повідомлення-рішення (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

За змістом пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Оскільки, як встановлено судом вище, грошове зобов'язання за податковим повідомленням - рішенням 1-1601 від 27.03.2018 не набуло статусу узгодженого та не є податковим боргом, а тому вимоги позивача є передчасними.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивач не довів належними доказами правомірність своїх вимог, у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Полтавській області ( вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область,36014, ) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1), третя особа: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008, ) про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 18 лютого 2019 року.

Суддя Л.О. Єресько