Справа № 127/30249/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/30249/18

Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2019 року (суддя Михайленко А.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в с.Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в с.Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ОСОБА_3 про скасування постанови інспектора взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ОСОБА_3 серії НК № 319917 від 16.11.2018 року та закриття провадження по справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що при складені постанови серії НК №319917 від 16.11.2018 позивач не погоджувався зі вчиненням ним порушення, а тому інспектор патрульної поліції був зобов"язаний, в порядку ч.5 ст. 258 КУпАП, скласти протокол про адміністративне правопорушення, однак протокол складено не було. Також апелянт наголошує на відсутність доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем на адресу суду апеляційної інстанції направлено відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він посилається на правомірність винесення постанови про постанови інспектора взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ОСОБА_3 серії НК № 319917 від 16.11.2018 року. Просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.11.2018 року на а/д М-06 Київ-Чоп 66 км, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем "Hyundai" д.н.з. АВ40012АХ рухався зі швидкістю 147км./год. (швидкість вимірювалась лазерним вимірювальним приладом Trucam TC 001135), чим допустив перевищення швидкості руху поза населеним пунктом в порушення вимог п.12.6Ґ ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП..

16.11.2018 року, на підставі виявленого порушення, інспектором взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ОСОБА_3 винесено постанову серії НК № 319917 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач, не погодившись з притягненням його до адміністративної відповідальності, звернувся до суду про скасування постанови серії НК № 319917 від 16.11.2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення у скороченому провадженні, та на місці вчинення правопорушення виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.12.6 Ґ Правил дорожнього руху слідує, що позанаселеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год..

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч. 3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вчинене позивачем порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження, а тому відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, в оскаржуваному рішенні, судом першої інстанції зазначено, що доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, являється фото з приладу Trucam TC 001135, з якого вбачається, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 147 км/год. при дозволеній швидкості 110 км/год. В підтвердження достовірності доказів надається свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/11934, яке чинне до 25.09.2019 року та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що з фото, зробленого засобом вимірювальної техніки Trucam TC 001135, яке міститься в матеріалах справи не вбачається, що на останньому зафіксовано саме автомобіль з номерним знаком АВ 1012АХ, яким керував позивач, оскільки із вказаного фото взагалі не видно номерного знаку автомобіля, який розміщено на останньому.

Водночас, з фото, наданого до суду відповідачем до матеріалів справи вбачається, що час фіксації правопорушення становить 13:34:32 год., при цьому в постанові про вчинення адміністративного правопорушення, листі від 04.12.2018 року №5-Аз/41/40/3/01-2018 Управління патрульної поліції у Киїівській області батальйону патрульної поліції в с.Чайки та клопотанні позивача від 16.11.2018 року зазначається про те, що правопорушення ОСОБА_2 було вчинено о 12 год 34 хв.. Тобто, апеляційний судом встановлено, що доводи відповідача про факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, спростовано наявними у справі належними та допустимими доказами. При цьому, свідки вчинення позивачем адміністративного правопорушення та інші докази в розумінні ст. 251 КУпАП в матеріалах справи відсутні. Зокрема, відповідачем не надано докази фото-відео фіксування правопорушення здійсненого позивачем, а також копію відеозаписів з Бодікамер працівників БПП в с.Чайки УПП в Київській області, які складали оскаржувану постанову.

Окрім того, колегією суддів встановлено, що позивачем, під час прийняття інспектором оскаржуваної постанови на місці вчинення адмінправопорушення, було написано клопотання з повідомленням про те, що порушень ПДР він не вчиняв та висловлено незгоду із накладенням на нього адміністративного стягнення. Також в заяві зазначено, що права та обов"язки інспектором роз"яснені не були, доказів вчиненого правопорушення також не пред"явлено. Проте, як встановлено судом, зазначені заперечення відповідачем до уваги взяті не були та не спростовані в оскаржуваній постанові.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

В даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усіх обставин, які мають значення для його прийняття, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Факт правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Наведені обставини підтверджують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ОСОБА_3 серії НК №319917 від 16.11.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5