Справа № 440/4365/18
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4365/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - Калінчук Н.Б.,

представника відповідача - Оніщенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оржицький молокозавод" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Оржицький молокозавод" (надалі по тексту - ТОВ "Оржицький молокозавод", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.09.2018 №.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю податкового повідомлення-рішення від 06.09.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 382500 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 306000 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 76500 грн. Позивач зазначав, що відповідачем безпідставно встановлено порушення в частині безоплатності наданих ФО-П ОСОБА_3 послуг з оренди вантажних автомобілів за ІІ та ІІІ квартал 2017 року у зв'язку із не проведенням компенсації вартості таких послуг. Наголошував, що з'ясувавши факт відсутності акту виконаних послуг, підприємство звернулось до контрагента про повторне надання примірнику акта, а після його отримання до дати винесення спірного податкового повідомлення-рішення направив додаткові документи по оренді та оплаті відповідачеві разом із запереченнями на акт перевірки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 11:30 год 21.01.2019.

11.01.2019 до суду від ГУ ДФС у Полтавській області надійшов відзив на позов, в якому останнє зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 06.09.2018 № прийняте управлінням обґрунтовано, оскільки в ході проведеної перевірки встановлено, зокрема, заниження податку на прибуток на загальну суму 306000 грн. Так, відповідно до перевірених журналів-ордерів та актів звірки встановлено, що у періоді з січня 2017 року по грудень 2017 року ФО-П ОСОБА_3 не нараховувалась орендна плата за отримані послуги згідно договору № 2-ТЗ від 01.10.2015. При цьому, з наданих до перевірки подорожніх листів за січень-грудень 2017 року встановлено, що орендовані транспортні засоби використовувались позивачем для перевезення молочної продукції. Таким чином, ТОВ "Оржицький молокозавод" використовував транспортні засоби для ведення власної господарської діяльності у січні-грудні 2017 року на безоплатній основі. Наголосив, що позивач визнає факт відсутності акту здачі-прийняття робіт та додаткової угоди станом на момент перевірки. В частині доказів оплати, відповідач зауважував, що платіжне доручення датується 21.08.2018, що не охоплюється періодом, за який проводилась перевірка /а.с. 73-75, т. 1/.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив на позов не скористався.

В судовому засіданні 21.01.2019 судом в розгляді справи оголошувалась перерва до 12.02.2019 в зв'язку з необхідністю надання позивачем додаткових доказів у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 12.02.2019 позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.02.2019 проти задоволення позову заперечувала.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

В період з 27.06.2018 по 26.07.2018 головними державними ревізорами-інспекторами відділу перевірок платників основних та інших галузей економіки та у сферах матеріального виробництва, торгівлі і послуг управління аудиту ГУ ДФС у Полтавській області Доброшинським В.В. та Скрипченко А.М., відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за ІІ квартал 2018 року, на підставі наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 29.05.2018 № 1364 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Оржицький молокозавод" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2014 по 31.03.2018.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем під сумнів не ставились.

Результати вказаної перевірки оформлені актом від 16.08.2018 №1065/16-31-14-01-10/39418296 (надалі по тексту - акт перевірки), у якому зафіксовано порушення ТОВ "Оржицький молокозавод", зокрема, підпункту 14.1.13 пункту 14.1 статті 14, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, П(С)БО 15 пункту 5, П(С)БО 15 пункту 21, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на загальну суму 306000 грн, у тому числі за ІІ квартал 2017 року у сумі 216000 грн, за ІІІ квартал 2017 року у сумі 90000 грн /а.с. 10-31, т.1/.

Не погодившись з такими висновками, позивач направив заперечення до акту перевірки вих.№ 177 від 21.08.2018 /а.с. 34-35, т.1/, за результатами яких листом ГУ ДФС у Полтавській області від 03.09.2018 № 18902/10/16-31-14-01-18 надано відповідь на заперечення /а.с. 36-38, т. 1/.

На підставі висновків акту перевірки від 16.08.2018 №1065/16-31-14-01-10/39418296, ГУ ДФС у Полтавській області 06.09.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 382500 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 306000 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 76500 грн /а.с. 32-33, т.1/.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, за результатами якого рішенням ДФС України від 05.11.2018 №35975/6/99-99-11-01-01-25 податкове повідомлення-рішення від 06.09.2018 № залишено без змін, а скарга - без задоволення /а.с. 39-47, т.1/.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 1 підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з 01.01.2017) об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Таким чином, витрати і доходи для обрахунку фінансового результату до оподаткування визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції на час спірних правовідносин) визначено одним із основних принципів, на яких ґрунтуються бухгалтерський облік та фінансова звітність, "нарахування та відповідність доходів і витрат", який полягає в тому, що для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 N 290, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за N 860/4153 (надалі по тексту - П(С)БО 15).

Пунктом 5 П(С)БО визначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Відповідно до пункту 21 П(С)БО 15 дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Якщо безоплатно отриманий актив забезпечує надходження економічних вигід протягом кількох звітних періодів, то доходи визнаються на систематичній основі (наприклад, у сумі нарахованої амортизації) протягом тих звітних періодів, коли надходять відповідні економічні вигоди.

В силу підпункту 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безоплатно надані товари, роботи, послуги:

а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Так, відповідно до акту перевірки підставою для встановлення порушення послугували висновки фахівців відповідача про безоплатність надання послуг оренди вантажного транспорту, наданих ФО-П ОСОБА_3, у період 2017 року, що відповідно до викладених вище положень мало б бути відображеним ТОВ "Оржицький молокозавод" як дохід за бухгалтерським обліком.

Судовим розглядом справи встановлено, що між позивачем (по тексту договору - Орендар) та ОСОБА_3 (по тексту договору - Орендодавець) укладено договір оренди транспортних засобів № 2-ТЗ від 01.10.2015, відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування автомобілі: марки Mercedes Sprinter311, державний номер: НОМЕР_2; марки Mercedes Sprinter 311, державний номер: НОМЕР_3; марки Mercedes Sprinter 311, державний номер: НОМЕР_4; марки Mercedes Atego 815, державний номер: НОМЕР_5; (далі за текстом - "об'єкти оренди"). Автомобілі, що орендуються, будуть використовуватись Орендарем для перевезення молочної продукції, що виготовляється останнім, а також для вантажного перевезення витратних матеріалів і обладнання ( п. 2.1). Розмір орендної плати за всі об'єкти, що орендуються, погоджується сторонами і проводиться на підставі виставлених Орендодавцем Актів наданих послуг (п. 4.1). Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 25-го (двадцять п'ятого) числа кожного поточного місяця (п. 4.2) /а.с. 90-93, т.1/.

Відповідно до акту перевірки зафіксовано, що відповідно до перевірених журналів-ордерів та актів звірки встановлено, що у періоді з січня 2017 року по грудень 2017 року ФО-П ОСОБА_3 не нараховувалась орендна плата. Крім того, відсутні підтверджуючі первинні документи щодо надання послуг оренди автотранспортних засобів, а саме: акти надання послуг.

При цьому, з наданих до перевірки подорожніх листів за січень-грудень 2017 року встановлено, що зазначені транспортні засоби використовувались позивачем для перевезення молочної продукції. Таким чином, ТОВ "Оржицький молокозавод" використовував вказані транспортні засоби для ведення власної господарської діяльності у січні-грудні 2017 року на безоплатній основі.

Реальність надання таких послуг у 2017 році та їх використання у виробничих цілях контролюючим органом під сумнів на ставиться, а їх обсяги підтверджені подорожніми листами вантажного транспорту, засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи /а.с.109-229, т.1; а.с. 1-231, т. 2; а.с. 1-238, т. 3; а.с. 1-234, т.4; а.с. 1-53, т.5/.

Варто наголосити, що позивачем не заперечується факт відсутності акту орендних послуг на момент перевірки, у той же час у запереченнях на акт перевірки від 21.08.2018 №177 платником повідомлено, що згідно додаткової угоди №2 від 02.01.2017 розрахунковим періодом є календарний рік. На лист ФО-П ОСОБА_3 від 17.08.2018 з проханням надати акт за 2017 рік, ТОВ "Оржицький молокозавод" отримано 21.08.2018 відповідний акт. Часткова оплата по даному акту проведена 21.08.2018 у розмірі 50000 грн. Таким чином, твердження, що орендні послуги від ФО-П ОСОБА_3 є безоплатно отриманими та підлягають включенню до складу доходу, є безпідставними /а.с. 34-35, т.1/.

На підтвердження викладеного долучено копії додаткової угоди №2 від 02.01.2017, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2017 №12 за 2017 рік на загальну суму 2400000 грн, у тому числі ПДВ 400000 грн, платіжного доручення № 949 від 21.08.2018 про часткову оплату за оренду авто згідно рахунку № 12 від 31.12.2017 у розмірі 50000 грн /а.с. 48-49, 52, т.1/.

Також до матеріалів справи долучено копії Витягів з Журналів реєстрації вихідної та вхідної кореспонденції на підтвердження належного направлення відповідного листування з ФО-П ОСОБА_3 /а.с. 60-63, т.5/.

Суд наголошує, що вказані заперечення разом із засвідченими копіями первинних документів надані відповідачеві після завершення перевірки, але до моменту винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Абзацом другим пункту 44.7 цієї ж статті Кодексу визначено, що протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов'язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов'язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України прирівнюється до їх відсутності.

Водночас, на думку суду, застосування правових наслідків, передбачених пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України має бути результатом невиконання (неналежного виконання) обов'язків, передбачених підпунктом 16.1.12 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України в частині забезпечення збереження первинних документів.

Позаяк в межах справи, що розглядається, первинні документи на підтвердження оплати наданих послуг та акт наданих послуг були об'єктивно відсутні у позивача станом на момент перевірки, а тому, враховуючи їх надання у термін, визначений в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України, до моменту винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, мали бути враховані на користь платника.

На спростування тверджень відповідача стосовно безоплатності наданих ФО-П ОСОБА_3 послуг, позивач також на підтвердження подальшого здійснення оплати вартості таких послуг долучив до матеріалів справи засвідчені копії наступних платіжних доручень з відмітками банківської установи: від 21.08.2018 №949 у розмірі 50000 грн, від 28.08.2018 № 992 у розмірі 50000 грн та № 985 у розмірі 50000 грн, від 30.08.2018 № 1004 у розмірі 50000 грн, від 31.08.2018 №500 у розмірі 100000 грн, від 18.10.2018 № 1216 у розмірі 100000 грн та № 1217 у розмірі 50000 грн, від 09.11.2018 № 949 у розмірі 50000 грн, від 19.12.2018 № 1238 у розмірі 100000 грн, від 29.01.2019 № 1652 у розмірі 100000 грн, від 30.01.2019 № 1654 у розмірі 100000 грн, від 01.02.2019 № 1670 у розмірі 100000 грн, від 04.02.2019 № 1677 у розмірі 100000 грн, від 05.02.2019 № 1679 у розмірі 50000 грн; а також виписку з рахунку 631 за період з 01.08.2019 по 08.02.2019 з належним відображенням сум здійснених оплат та залишку заборгованості по взаємовідносинам з вказаним контрагентом /а.с. 99-105, т.1; 64-71, т. 5/.

Виходячи з викладеного, та зважаючи на долучені копії первинних документів, суд доходить висновку про безпідставність тверджень відповідача про безоплатність наданих ФО-П ОСОБА_3 позивачу у справі послуг оренди транспортних засобів у період січень-грудень 2017 року.

Отже, за наведених обставин висновки відповідача, які слугували підставою для збільшення ТОВ "Оржицький молокозавод" суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 382500 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 306000 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 76500 грн спірним податковим повідомленням-рішенням, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, оскільки відповідач в ході судового розгляду справи правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 06.09.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 382500 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 306000 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 76500 грн не довів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Оржицький молокозавод" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оржицький молокозавод" (вул. Миру, буд. 24, с. Заріг, Оржицький район, Полтавська область, 37740, ідентифікаційний код 39418096) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 39461639) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 06.09.2018 № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оржицький молокозавод" (ідентифікаційний код 39418096) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний код 39461639) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5738,00 грн (п'ять тисяч сімсот тридцять вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 лютого 2019року.

Суддя О.В. Гіглава