Справа № 813/1728/16
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1728/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» про застосування арешту коштів на рахунках,-

в с т а н о в и в :

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить застосувати арешт коштів на рахунках ТзОВ «Корпорація КРТ» ():

- № 003 (980-українська гривня), № 001 (980-українська гривня), № 002 (980-українська гривня), №002 (840-долар СІЛА), №002 978-ЄВРО), № 002 (980-українська гривня), відкриті в Львівській філії ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ»;

- № 900 (980-українська гривня), № 900 (980-українська гривня) відкриті в ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА»;

- № 1801 (980-українська гривня), № 1533 (980-українська гривня), № 0750 (980-українська гривня), відкриті в ЗГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»;

- № 16 (980-українська гривня), № 16 (980-українська гривня), №16 (980-українська гривня), №6 (980-українська гривня), №16 (980-українська гривня), відкриті АБ «УКРГАЗБАНК»;

- № 001 (980-українська гривня), №001 (840-долар США), №001 (978-ЄВРО), № 001 (985-польський злотий), №001 (980-українська гривня), відкриті в АБ «ЕКСПРЕС-БАНК»;

- № 6542 (840-долар США), № 6542 (980-українська гривня), відкриті в Львівському обласному управління АТ «Ощадбанк»;

- № 2023 (980-українська гривня), № НОМЕР_1 (980-українська гривня), № 2026 (980-українська гривня), №2029 (980-українська гривня) відкриті в ПАТ АКБ «ЛЬВІВ»;

- № 1 (840-долар США), № 1 (978-ЄВРО), № 1 (980-українська гривня), № 1 (643-російський рубль), № 1 (980-українська гривня), відкриті в ПАТ «БАНК СІЧ».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 05.07.2017 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі 813/1722/16.

Ухвалою від 10.12.2018 року суддею Кухар Н.А., прийнято справу до провадження.

Ухвалою від 17.01.2019 року поновлено провадження у справі.

Суд допустив заміну позивача правонаступником - Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі наказу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби від 20.05.2016 року №132 та направлення на перевірку від 23.05.2016 року №№339, 340 посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби здійснено вихід за місцезнаходженням ТОВ «Корпорація КРТ» для проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Однак відповідач відмовив у допуску до перевірки з причин відсутності правових підстав для її проведення, про що було складено акт від 23.05.2016 року №67/28-06-14-00/37786903. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби виконано всі законодавчі вимоги, які регламентують порядок та умови допуску до проведення перевірки. У звязку із цим, посилаючись на приписи підп.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, просить застосувати адміністративний арешт у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків ТзОВ «Корпорація КРТ».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що обставина, яка послугувала підставою для звернення до суду із вказаним позовом, відсутня. Позивач, керуючись пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, звернувся з даним позовом у зв'язку із тим, що ТзОВ «Корпорація КРТ» відмовлено посадовим особам Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби у допуску до проведення виїзної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ». Однак, як вбачається із аналізу пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, застосування арешту при виникненні такої обставини, як відмова платника податків від проведення документальної перевірки або від допуску до проведення такої перевірки, можливе лише при умові, якщо наявні законні підстави для такої перевірки. Водночас, у Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби не було законних підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ». 09.03.2017 Львівський апеляційний адміністративний суд у справі № 813/1722/16 виніс ухвалу, якою визнав протиправними та скасував наказ від 20.05.2016 № 132 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ. Вказане судове рішення набрало законної сили 09.03.2017 року. Тобто, зазначений наказ, у відповідності до якого посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби мали намір провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Корпорація КРТ», і яким було відмовлено у допуску до проведення такої, визнано незаконними. Отже, обставина, яка послугувала підставою для звернення до суду із позовом про застосування арешту коштів на рахунках ТОВ «Корпорація КРТ», а саме відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску до проведення такої перевірки, відсутня. Таким чином, вважає даний позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила та просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» зареєстроване як юридична особа 16.08.1995 року (місцезнаходження: вул.Б.Хмельницького, 144, с.Зубра, Пустомитівський район, Львівська область, 81135; ).

20.05.2016 року відповідач, керуючись пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України відповідачем видано наказ № 132 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» ()» .

Згідно п.2 цього наказу, перевірку наказано провести з 23.05.2016 року тривалістю 15 робочих днів.

23.05.2016 року, на виконання наказу від 20.05.2016 року №132 та відповідно до направлень на перевірку, посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби здійснено вихід за фактичною адресою ТзОВ «Корпорація КРТ» (вул.Лазаренка,1, м.Львів) з метою проведення перевірки.

Однак, ТзОВ «Корпорація КРТ не допустило посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

За таких обставин, посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби складено акт від 23.05.2016 року № 67/28-06-14-00/37786903 про відмову у допуску до проведення перевірки ТОВ «Корпорація КРТ.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що на переконання позивача відмова відповідача від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки є законною підставою для застосування арешту коштів на його рахунках. Наведене і зумовила позивача звернутись до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені ст.94 Податкового кодексу України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в п.94.1 цієї статті, яка за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків, відповідно до п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України, накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків, відповідно до п.94.6 ст.94 Податкового кодексу України, здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Наведене кореспондуються з приписами п.94.4 цієї ж статті, згідно з якою арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Таким чином, реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків може здійснюватися виключно шляхом безпосереднього звернення до адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків. У цьому разі рішення керівника податкового органу або його заступника не приймається.

В той же час, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

За правилами підп.94.2.3 п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п.78.4, 78.5 ст.78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно до абз.1 п.81.2 вказаної статті, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на підп.94.2.3 п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України та вказує на відмову платника податків ТзОВ «Корпорація КРТ» від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, що підтверджується актом від 23.05.2016 року № 67/28-06-14-00/37786903.

З приводу вказаних обставин суд враховує наступне.

Суд встановив, що відповідач оскаржував у судовому порядку наказ Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби від 20.05.2016 №132 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ».

Так, постановою Львівського окружного адміністративно суду від 09.11.2016 року визнано протиправним та скасовано наказ № 132 від 20.05.2016 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ», винесений Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 року у справі №813/1722/16 (№876/9200/16) апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС України - залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року по справі № 813/1722/16 - без змін. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Підставою для скасування цього наказу слугувало те, що у відповідача не виникли передбачені законом підстави для проведення перевірки та видання оскаржуваного наказу. ТзОВ «Корпорація КРТ» неодноразово отримувало письмові запити контролюючого органу та надавали у порядку встановленому чиним законодавством України пояснення з документальни мпідтвердженням. На листи відповідача від 23.02.2016 року за № 2254/10/28-06-42-0010/250, за № 2255/10/28-06-42-0010/251 та за № 2261/10/28-06-42-0010/251 буланаданавідповідьпротягом 10 робочихднів. Листи від повідача від 07.04.2016 року за № 4513/10/28-06-42-0010/519, № 4514/ 10/28-06-42-0010/520, № 4515/ 10/28-06-42-0010/521 та № 4516/ 10/28-06-42-0010/522, які були адресовані на адресу позивача, не були отримані позивачем оскільки, як вбачається із рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення датою подання зазначено 06.04.2016 року, а лист датований 07.04.2016 року. У наказі «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» зазначено посилання п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п. 75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, а отже, наказ прийнято у зв'язку з тим, що ТзОВ «Корпорація КРТ» протягом 10 робочих днів не наддала пояснення та документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу. Однак не вказано, який саме запит став підставою для проведення перевірки .Таким чином, у відповідача не виникли передбачені законом підстави для проведення перевірки та видання оскаржуваного наказу, у зв'язку з чим наказ № 132 від 20 травня 2016 року є протиправним.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А тому, враховуючи, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 року №813/1722/16, яка набрала законної сили, встановлено безпідставність наказу про проведення перевірки відповідача від 20.05.2016 року №132, відтак при розгляді цієї справи, з огляду на імперативні приписи процесуального Закону, дані обставини не можуть оспорюватися і не підлягають доказуванню.

Таким чином, встановлені судовим рішенням обставини щодо безпідставності наказу від 20.05.2016 року №132 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» ()» свідчать на правомірність відмови відповідача від допуску посадових осіб контролюючого органу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби до такої перевірки.

Відповідно, відсутність законних підстав для проведення перевірки, по якій ТзОВ «Корпорація КРТ» відмовлено в допуску, має наслідком відсутність підстав для застосування контролюючим органом арешту майна відповідача. Вказаним нівелюються доводи позивача щодо виконання всіх законодавчих вимог, які регламентують порядок та умови допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, адже визначальним при вирішені заявленого спору є не лише дотримання процедури призначення перевірки, а й дослідження законності її призначення та проведення.

Вказана правова позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 30.01.2018 року (справа №826/689/14) та від 13.02.2018 року (справа №803/295/16).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об»єктивному дослідженні.

Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд вважає, що в задоволенні позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» про застосування арешту коштів на рахунках слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ( 04119, м.Київ, вул. Дегтярівська,11г, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» (, вул.Б.Хмельницького, 144, с.Зубра, Пустомитівський район, Львівська область, 81135) про застосування арешту коштів на рахунках - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства Українидо початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.