Справа № 826/11732/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», третя особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_9 (далі - позивач 1), ОСОБА_5 (далі - позивач 2), ОСОБА_6 (далі - позивач 3), ОСОБА_7 (далі - позивач 4) ОСОБА_8 (далі - позивач 5) з адміністративним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - Уповноважена особа Фонду, відповідач ) про:

- зобов'язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_9, як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 200 000, 00 гривень, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1;

- зобов'язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_5, як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 118 064, 65 гривень, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» НОМЕР_2;

- зобов'язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_6, як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 200 000, 00 гривень, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» НОМЕР_3;

- зобов'язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_7, як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 200 000, 00 гривень, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» НОМЕР_5;

- зобов'язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_8, як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 50 000, 00 гривень, які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» НОМЕР_4.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Національним банком України подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зміст апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - Банк) та ОСОБА_9 (далі - Клієнт) укладено Договір № 980-019-000243866 банківського вкладу «Перше знайомство», за умовами якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника (Вклад) та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_6 (далі - Депозитний рахунок) у гривні, що відкривається Банком на ім'я Вкладника, і зобов'язується виплачувати Вкладнику суму Вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та Умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі Умовами дистанційного банківського обслуговування. Початкова сума вкладу 200 000, 00 грн. зі ставкою 5%.

20 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - Банк) та ОСОБА_5 (далі - Клієнт) укладено Договір № 980-017-000242807 банківського вкладу «Перше знайомство», за умовами якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника (Вклад) та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_7 (далі - Депозитний рахунок) у гривні, що відкривається Банком на ім'я Вкладника, і зобов'язується виплачувати Вкладнику суму Вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та Умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі Умовами дистанційного банківського обслуговування. Початкова сума вкладу 118 064, 00 грн. зі ставкою 5%.

20 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - Банк) та ОСОБА_6 (далі - Клієнт) укладено Договір № 980-017-000242820 банківського вкладу «Перше знайомство», за умовами якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника (Вклад) та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_8 (далі - Депозитний рахунок) у гривні, що відкривається Банком на ім'я Вкладника, і зобов'язується виплачувати Вкладнику суму Вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та Умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі Умовами дистанційного банківського обслуговування. Початкова сума вкладу 200 000, 00 грн. зі ставкою 5%.

20 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - Банк) та ОСОБА_7 (далі - Клієнт) укладено Договір № 980-017-000242774 банківського вкладу «Перше знайомство», за умовами якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника (Вклад) та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_9 (далі - Депозитний рахунок) у гривні, що відкривається Банком на ім'я Вкладника, і зобов'язується виплачувати Вкладнику суму Вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та Умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі Умовами дистанційного банківського обслуговування. Початкова сума вкладу 200 000, 00 грн. зі ставкою 5%.

23 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - Банк) та ОСОБА_8 (далі - Клієнт) укладено Договір № 98-017-000250505 банківського вкладу «Перше знайомство», за умовами якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника (Вклад) та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_10 (далі - Депозитний рахунок) у гривні, що відкривається Банком на ім'я Вкладника, і зобов'язується виплачувати Вкладнику суму Вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та Умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі Умовами дистанційного банківського обслуговування. Початкова сума вкладу 50 000, 00 грн. зі ставкою 5%.

За умовами вказаних договорів Вклад позивачами розміщувався на строк 14 днів, а саме з 20.05.2016 року по 03.06.2016 року.

20 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачами було укладено Договори про внесення змін до вищезазначених Договорів, якими було внесено зміни, зокрема, до п. 2.2 останніх, а саме щодо збільшення процентної ставки, у разі автоматичної пролонгації даного Договору.

Згідно платіжних доручень від 20 травня 2016 року №№ 5038003, 5033183, 5033229, 5033131, від 23 травня 2016 року № 5355875 позивачами було перераховано на вказані вище депозитні Договори № 980-019-000243866, № 980-017-000242807, № 980-017-000242820, № 980-017-000242774, № 980-016-000250505 грошові кошти в сумі 200 000, 00 грн., 118 064, 00 грн., 200 000, 00 грн., 200 000, 00 грн. та 50000, 00 грн. відповідно.

23 травня 2016 року Рішенням Національного банку України № 4/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 травня 2016 року № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнка Ю.П.

13 червня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 12 липня 2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнко Ю.П. з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.

Рішенням № 1702 від 01 вересня 2016 року виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», на Волкова О.Ю. з 5 вересня 2016 року.

Як встановлено в позовній заяві, позивачі зверталися до відповідача з заявами про включення їх до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, втім за результатами розгляду останніх, позивачів Уповноваженою особою повідомлено про визнання переказу коштів (транзакції) здійсненої ПАТ «Банк Михайлівський» 20.05.2016 року та 23.05.2016 року на депозитні рахунки призначенням платежу «залучення коштів на депозит згідно відповідного договору» нікчемними.

У зв'язку з невключенням позивачів до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а також необхідність в зобов'язанні відповідача надати Фонду інформацію щодо них, обумовили останніх на звернення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі є вкладниками в розумінні Закону №4452-VI, оскільки на їх депозитному рахунку знаходились кошти до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. Правочини, укладені позивачами з Банком відповідач не ставить під сумнів на предмет їх нікчемності. Умови таких договорів не передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Частиною 1 статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частина 1 статті 26 Закону № 4452-VI визначає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладником в розумінні п. 4 ч. 1 статті 2 Закону № 4452-VI - є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За правилами ч. 1-3 статті 27 Закону № 4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 5 статті 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина 6 статті 27 Закону № 4452-VI визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктом 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ зазначеного Положення перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до пункту 5 та 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла "Перелік вкладників" (додаток 9) та за правилами формування csv файлів. Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Відповідно до п. 4 ч. 2 статті 37 Закону №4452-VI, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно ч.2 статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону № 4452-VI; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України, 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно ч.1 статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.2 статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується обов'язком встановити обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину.

При цьому, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 статті 215 ЦК України та ч.3 статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №826/1476/15.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» обмеження. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Як вбачається з матеріалів справи, на рахунок позивача НОМЕР_11 у ПАТ «Банк Михайлівський» було перераховано кошти у сумі 200000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 18.05.2016 №980-016-000241808».

Зарахування на банківський рахунок позивача грошових коштів від третьої особи відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить вимогам договору банківського рахунку укладеного між позивачем та банком.

Суд звертає увагу, що операція прийняття і зараховування на рахунок коштів не є правочином між банком та позивачем згідно зі статтею 202 ЦК України.

Здійснюючи операції з внесення (перерахування) коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Відповідно до частин 1-3 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05.04.01р. № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Так, відповідно до пунктів 7.1.2, статті 7 Закону №2346-III, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону №2346-III, документ на переказ готівки - документ на переказ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом у готівковій формі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що операція з внесення коштів на рахунок Позивача не належить до правочинів, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та як наслідок визнані нікчемними. У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 04.05.2016 між ОСОБА_9 та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» був укладений договір №980-019-000232241, відповідно до якого позивачем 1 було передано 199 000,00 грн. у власність ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр».

19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» на банківський рахунок позивача 1 було здійснено повернення 200 979, 24 грн. на її банківський рахунок.

20 травня 2016 року позивач 1 перерахував в безготівковому порядку з рахунку НОМЕР_12 на рахунок НОМЕР_13 суму 200 000, 00 гривень на залучення коштів на депозит згідно договору №980-019-000243866.

Судом першої інстанції було зазначено, що позивачу 1 було розблоковано рахунок на суму 2 668, 89 грн., що підтверджується Витягом з Переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті.

Таким чином, залишок грошових коштів, які заблоковані на рахунку позивача 1 становить - 197 331.11 грн.

Крім того, судом також встановлено, що 18.04.2016 між ОСОБА_5 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» був укладений договір №980-017-000223178, згідно якого позивачем 2 було передано 45 000, 00 грн. у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр».

19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» Позивачу 2 було здійснено повернення 45 031,97 грн. на її банківський рахунок.

Також 16.02.2016 між Позивачем 2 ОСОБА_5 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» був укладений договір №980-017-000190183, згідно якого позивачем 2 було передано 23 000, 00 грн. у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр».

19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» Позивачу 2 було здійснено повернення 23 032,68 грн. на її банківський рахунок.

20.05.2016 ОСОБА_5 на рахунок було внесено грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн.

20 травня 2016 року позивач 2 перерахував в безготівковому порядку з рахунку НОМЕР_2 на рахунок НОМЕР_14 суму 118 064, 00 гривень на залучення коштів на депозит згідно договору №980-017-000242807.

Також, відповідачем було зазначено, що позивачу 2 було розблоковано рахунок на суму 50 000, 00 грн. та 23 032, 68 грн., що підтверджується Витягом з Переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті.

Таким чином, залишок грошових коштів, які заблоковані на рахунку позивача 2 становить 45 070.27 грн.

20.04.2016 між ОСОБА_6 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» був укладений договір №980-017-000225107, згідно якого позивачем 3 було передано 115 000, 00 грн. у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр».

19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» позивачу 3 було здійснено повернення 117 375,3 9 грн. на його банківський рахунок.

20.05.2016 позивачем 3 на рахунок було внесено грошові кошти в сумі 85 000, 00 грн.

20 травня 2016 року позивач 3 перерахував в безготівковому порядку з рахунку НОМЕР_15 на рахунок НОМЕР_3 суму 200 000, 00 гривень на залучення коштів на депозит згідно договору №980-017-000242820.

Також, відповідачем було зазначено, що позивачу 3 було розблоковано рахунок на суму 85 000, 00 грн., що підтверджується Витягом з Переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті.

Таким чином, залишок грошових коштів, які заблоковані на рахунку позивача 3 становить 115 000, 00 грн.

14.04.2016 між ОСОБА_7 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» був укладений договір №980-017-000221491, згідно якого позивачем 4 було передано 335 000, 00 грн. у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр».

19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» Позивачу 4 було здійснено повернення 336 235,65 грн. на її банківський рахунок.

20.05.2016 позивачу 4 з його рахунку було видано грошові кошти в сумі 135 000, 00 грн.

20 травня 2016 року позивач 4 перерахував в безготівковому порядку з рахунку НОМЕР_16 на рахунок НОМЕР_5 суму 200 000, 00 гривень на залучення коштів на депозит згідно договору №980-017-000242774.

Також, відповідачем було зазначено, що позивачу 4 було розблоковано рахунок на суму - 103, 77 грн. та 21, 67 грн., що підтверджується Витягом з Переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті.

Таким чином, залишок грошових коштів, які заблоковані на рахунку позивача 4 становить - 199 874, 56 грн.

31.03.2016 між ОСОБА_8 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» був укладений договір №980-016-000214159, згідно якого позивачем 5 було передано 50 000, 00 грн. у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр».

19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» Позивачу 5 було здійснено повернення 50 700, 81 грн. на його банківський рахунок.

23 травня 2016 року позивач 5 перерахував в безготівковому порядку з рахунку НОМЕР_17 на рахунок НОМЕР_4 суму 50 000, 00 гривень на залучення коштів на депозит згідно договору №980-016-000250505.

Як зазначав відповідач, за результатами проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за період дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» та 6 місяців після початку ліквідації. Уповноваженою особою Фонду наказом № 42/2 від 01.06.2016 затверджені висновки, які викладені в акті № 2 від 01.06.2016 року, а також наказом № 42/1 від 01.06.2016 затверджені висновки, які викладені в акті № 3 від 01.06.2016 року.

Комісією встановлено, що з 22.12.2015 відносно Банку діяла постанова НБУ № 917/БТ від 22.12.2015 про встановлення факту здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності, та ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності Банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридичними особами.

Таким чином, переказ коштів 19 та, 20, 23 травня 2016 року з рахунку ТОВ «ІРЦ», ТОВ «КІЦ» здійснені позивачами під час дії обмежень відповідно до постанови Правління Національного банку України №917/БТ від 22 грудня 2015 року.

Таким чином, суд судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем було визнано нікчемними переказ коштів (транзакції) 19 та, 20, 23 травня 2016 року з рахунків ТОВ «ІРЦ», ТОВ «КІЦ» на рахунки позивачів, а не переказ коштів (транзакції) здійсненої ПАТ «Банк Михайлівський» 20.05.2016 року та 23.05.2016 року на депозитні рахунки призначенням платежу «залучення коштів на депозит згідно відповідного договору».

При цьому, суд звертає, що переказ коштів позивачів на їх депозитні рахунки було здійснено саме з поточних рахунків, на які ТОВ «ІРЦ», ТОВ «КІЦ» було повернуто кошти за договорами позики.

Зарахування на банківський рахунок позивача грошових коштів від третьої особи відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить вимогам договору банківського рахунку укладеного між позивачем та банком.

Суд звертає увагу, що операція прийняття і зараховування на рахунок коштів не є правочином між банком та позивачем згідно зі статтею 202 ЦК України.

За наведених обставин та правових норм, позивачі є вкладниками в розумінні Закону №4452-VI, оскільки на її депозитному рахунку знаходились кошти у вказаній сумі до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. У суду відсутні підстави не приймати до уваги вказаний доказ у справі, як і відсутні правові підстави для висновку про нікчемність правочину, укладеного між суб'єктами переказу коштів. Правочини, укладені позивачами з Банком відповідач не ставить під сумнів на предмет їх нікчемності. Умови таких договорів не передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Здійснюючи операції з внесення (перерахування) коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Відповідно до частин 1-3 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05.04.01р. № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Так, відповідно до пунктів 7.1.2, статті 7 Закону №2346-III, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону №2346-III, документ на переказ готівки - документ на переказ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом у готівковій формі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що операція з внесення коштів на рахунок Позивача не належить до правочинів, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та як наслідок визнані нікчемними. У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» - залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма