Справа № 640/21068/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Арбітражного керуючого ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2018 року по справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Арбітражний керуючий ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 07.12.2018 року № 3852/5 про анулювання свідоцтва про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_3 до прийняття рішення в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Станом на 13 лютого 2019 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник апелянта підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача та представник третьої особи заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, Арбітражний керуючий ОСОБА_3 зазначає, що 10 грудня 2018 року при перевірці інформації у Єдиному реєстрі арбітражних керуючих ним було виявлено, що видане йому свідоцтво №871 анульоване, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 07 грудня 2018 року №3852/5, проте, станом на 11 грудня 2018 року, йому не було повідомлено належним чином про анулювання свідоцтва.

Також вказує, що наказ Міністерства юстиції України має очевидні ознаки протиправності та порушення його прав, свобод і інтересів, оскільки порушено двомісячний строк накладення дисциплінарного стягнення, а дія оскаржуваного наказу про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Міністерством юстиції України, унеможливлює виконання заявником обов'язків у інших справах про банкрутство через можливе прийняття відповідних рішень господарськими судами про заміну арбітражного керуючого на інших осіб.

Крім того, вказує, що відновлення його прав на здійснення діяльності в межах тих ліквідаційних процедур та справ про банкрутство, в яких він приймає участь, буде неможливим.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано положеннями ст.ст.150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання судового рішення і спрямоване на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень. Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч.ч.1 та 2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. При цьому, положеннями ч.2 ст.150 КАС України, в якості підстав для вжиття заходів забезпечення позову передбачено наступні:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

В силу приписів ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб'єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні клопотання про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Разом з тим, враховуючи доводи позивача з питання забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що з наявних матеріалів справи не встановлено підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом таких заходів створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи.

Крім того, висновки щодо очевидності ознак протиправності індивідуального акту винесеного суб'єктом владних повноважень, можуть бути зроблені лише на підставі дослідження наданих сторонами доказів у справі в судовому засіданні при розгляді позову по суті, а забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, до набрання рішенням суду законної сили, судом фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Як зазначає сам скаржник у заяві про забезпечення позову, на підставі плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на ІІІ квартал 2018 року, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 липня 2018 року №2260/7, відносно Арбітражного керуючого ОСОБА_3 проведено планову виїзну перевірку з 05 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року діяльності арбітражного керуючого.

Після отримання довідки про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 14 вересня 2018 року №59, заявником 21 вересня 2018 року надані зауваження (пояснення, заперечення) щодо зазначених в довідці порушень.

25 вересня 2018 року заявник отримав Акт планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 25 вересня 2018 року №72.

06 листопада 2018 року відбулося засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), на якому розглядалося подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України №1179 від 05 жовтня 2018 року про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення та прийнято рішення про застосування до останнього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Вказане рішення отримано заявником 05 грудня 2018 року.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що, станом на момент перегляду заяви про забезпечення позову у суді апеляційної інстанції відомості, що Арбітражний керуючий ОСОБА_3 не звертався до суду із позовною заявою з вимогами про скасування наказу Міністерства юстиції України від 07.12.2018 року № 3852/5 про анулювання свідоцтва про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КАС України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що ним не доведено наявності будь-яких фактів, які б могли слугувати правовими підставами для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову, відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову та вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Арбітражного керуючого ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді І.В. Федотова

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 13 лютого 2019 року.