Справа № 802/2000/18-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2000/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року (суддя Альчук М.П.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про скасування рішення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.04.2018 року № Ф-4985-17. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт зазначає, що фізичні особи-підприємці, яким пенсія призначена за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не є пенсіонерами за віком і повинні нараховувати та сплачувати єдиний внесок.

У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем та відповідно до свідоцтва платника єдиного внеску серії А № 646937 перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником податку другої групи.

Згідно копії посвідчення серії ААЇ № 687207 та довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 539716 позивач отримує пенсію за вислугу років та є інвалідом армії 3 групи.

17.04.2018 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області у відношенні позивача сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4985-17 станом на 31.03.2018 року зі сплати єдиного внеску в сумі 3234 грн..

Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивач оскаржив її до Державної фіскальної служби України.

Рішенням ДФС України від 29.05.2018 № 7711/71/99-99-02-02-25 відмовлено в задоволенні скарги позивача, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4985-17 станом на 31.03.2018 року зі сплати єдиного внеску в сумі 3234 грн. - без змін. Дана вимога одночасно являється предметом оскарження у даній справі.

Не погоджуючись з вимогою податкового органу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4985-17, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач, будучи фізичною особою-підприємцем, який отримує пенсію, досяг віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", обрав спрощену систему оподаткування та має третю групу інвалідності звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", проте не позбавлений права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010.

Стаття 4 цього Закону визначає платників єдиного внеску, згідно з пунктом 4 частини 1 якої платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частина 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачає, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Встановлено, що позивач є пенсіонером МВС, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та має третю групу інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЇ № 687207 та довідкою МСЕК № 539716.

Отже, враховуючи вимоги частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування та не має обов'язку щодо його сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, особи, яким пенсії призначені зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи зазначене, апеляційний суд підтримує позицію суду першої інстанції, що позивач, будучи фізичною особою-підприємцем, який отримує пенсію, досяг віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", обрав спрощену систему оподаткування та має третю групу інвалідності звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", проте не позбавлений права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4