Справа № 400/384/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2019 р. № 400/384/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за заявоюГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001
до за участю: представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: ОСОБА_2Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, пров. Виноградний,7/0,Миколаїв,54018
пропідтвердження правомірності застосування адміністративного арешту,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Миколаївській області звернулось до адміністративного суду з заявою в порядку, передбаченому ст.283 КАС України, про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

Свою заяву ГУ ДФС у Миколаївській області обґрунтувало тим, що відповідно до наказу №164 від 29.01.2018 спеціалісти управління вийшли на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3, але не були допущені до її проведення платником податків та його представниками. Пункт 94.2.3 ст.94 ПК України надає право застосувати арешт майна, якщо платник податків відмовляється від проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведенні або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Представник ФОП ОСОБА_3 проти задоволення заяви ГУ ДФС заперечив, просив в її задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтував наступним чином. Ані в наказі, ані в направленнях на проведення перевірки не вказано, що саме послугувало підставою для проведення перевірки і зазначено лише загальне посилання на п.п. 80.2.5 ст.80 Податкового кодексу України. Навіть на вимогу представника позивачки контролюючим органом не було надано інформації, що саме, які порушення вимог законодавства, послугували підставою для призначення фактичної перевірки. Окрім цього, в поданні позивач невірно трактує «строк проведення перевірки», так відповідачем робиться зауваження щодо перевіряємого періоду, а не визначеного строку проведення перевірки. Жодний з виданих документів та саме подання не спростовує факт відсутності правових підстав для проведення перевірки.

В судовому засіданні представники сторін підтвердили свої позиції. Представник ГУ ДФС просив задовольнити заяву, а представник ФОП ОСОБА_3 відмовити в її задоволенні.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

29.01.2019 начальником ГУ ДФС у Миколаївській області видано наказ №164 «Про проведення фактичної перевірки», відповідно до якого призначено проведення документальної фактичної перевірки з 29 січня 2019 року тривалістю 10 діб, за адресою здійснення діяльності: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Нікольська, біля кафе «Мінутка».

29.01.2019 ГУ ДФС у Миколаївській області видані направлення на перевірку ФОП ОСОБА_3 №234/14-29-01-04-36 старшому державному ревізор-інспектору ОСОБА_4, №235/14-29-01-04-36 головному державного ревізор-інспектору ОСОБА_5

30.01.2019 ревізор-інспектори ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибули за місцем проведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, біля кафе «Мінутка»., де предявили уповноваженим особам підприємця копію наказу про проведення перевірки від 29.01.2019 №164, направлення на проведення перевірки від 29.01.2019 та свої службові посвідчення №МК 000355, №МК 000415.

Представником ФОП ОСОБА_3 було відмовлено в допуску до проведення фактичної перевірки з посиланням на те, що вважають її призначення незаконним, оскільки з наказу про її призначення неможливо зрозуміти підстави її призначення.

За цим фактом ГУ ДФС 30.01.2019 були складені ОСОБА_5 про відмову від допуску до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3

11.02.2018 об 15.00 начальником ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків ФОП ОСОБА_3

Відповідно до п.п.94.2.3., п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до абзацу пятого п. 81.1. ст.81 ПК України непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Зазначена ж норма ПК України надає право платнику податків у разі непред'явлення, платнику податків цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, не допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Відповідно до п.81.1 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення, фактичної перевірки за умови пред'явлення, таких документів: 1) направлення на проведення такої перевірки; 2) копії наказу про проведення перевірки; 3) службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Ніяких інших підстав для недопуску працівників ДФС до проведення планової виїзної перевірки ПК України не передбачає.

У цьому випадку, судом встановлено, що всі три необхідні документи були предявлені ФОП ОСОБА_3, оскільки цей факт визнає представник відповідачки, який стверджує, що особисто був на місці та бачив наказ про призначення перевірки, направлення та службові посвідчення ревізорів.

Разом з тим, відповідно до вимог п.81.1 ПК України, наказ на проведення перевірки повинен містити, окрім іншого, підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Суд вбачає, що у наказі №164 від 29.01.2019 відсутні будь-які підстави для призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 У цьому наказі є лише посилання на підпункт 80.2.5 пункт 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Посилання у наказі на конкретні статті Кодексу не є само по собі підставою для призначення фактичної перевірки конкретному платнику.

Підстава для призначення перевірки - це реальні події, обставини, з настанням яких законодавець повязує у контролюючого органу виникнення права на призначення фактичної перевірки.

У п.80.2 ст.80 Кодексу перелічені такі конкретні події: письмового звернення покупця (споживача), неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності, подання їх із нульовими показниками, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства та інше.

У наказі №164 від 29.01.2019 відсутні будь-які фактичні обставини, які послугували підставою для призначення перевірки.

Відсутність конкретних підстав для призначення перевірки позбавляє платника податків можливості визначитися щодо законності підстав її призначення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наказ №164 від 29.01.2019 про призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 не відповідає вимогам п.81.1 ст.81 ПК України.

Враховуючи викладене, приймаючи до увагу, що відповідно до п.81.1 ПК України платник податків має право не допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, у разі оформлення перелічених вище документів з порушенням вимог Кодексу, у задоволенні заяви ГУ ДФС у Миколаївській області про підтвердження адміністративного арешту необхідно відмовити.

Судові витрати відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні заяви Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (пров. Виноградний,7/0,Миколаїв,54018 НОМЕР_1) відмовити.

2. Рішення підлягає негайному виконанню. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко