Справа № 280/4381/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 лютого 2019 року о/об 11 год. 59 хв.Справа № 280/4381/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка б. 28 кв. 39, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, НОМЕР_2)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі ордеру серія ЗП № 096003 від 12.10.2018 року)

від відповідача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності № 45/8/08-01-10-01 від 24.01.2019 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1С.) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 27 вересня 2018 року.

22 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а підготовче судове засідання призначено на 21 листопада 2018 року.

Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року судове засідання відкладено до 18 грудня 2018 року.

Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження, судове засідання призначено на 17 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 21 січня 2019 року розгляд справи зупинено для надання часу для примирення до 12 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року поновлено провадження у справі.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 12 лютого 2019 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі висновків Акту перевірки №800/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 07 серпня 2018 року відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення від 27 вересня 2018 року № та №, якими позивачу нараховані податкові зобовязання та штрафні (фінансові) санкції. ОСОБА_1 вважає вказані податкові повідомлення-рішення незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують її субєктивні права та інтереси. Позивач вказує, що рішення про застосування фінансових санкцій прийнято відповідачем виключно на підставі Протоколу №24 від 21 січня 2014 року, дійсність вказаних у якому фактів потребує повного, обєктивного та неупередженого дослідження. Проте фахівцями відповідача не були зясовані обставини, на підставі яких можна зробити обґрунтовані висновки щодо наявності або відсутності факту надання позики та виплати процентного доходу ОСОБА_1

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Головного управління ДФС у Запорізькій області проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№ 37623 від 20 листопада 2018 року), відповідно до якого зазначає, що ОСОБА_1 порушено: підпункти 14.1.55, 14.1.56 пункт 14.1 статті 14, статті 163, 164, п.п. 170-174 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 404217,79 грн.; підпункт 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункт 167.1 статті 167 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період 2014-2015 роки у сумі 70116,7 грн., у тому числі у 2014 році на суму 17668,80 грн., у 2015 році на суму 52447,90 грн; підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункт 120.1 статті 120, підпункт 179.1 статті 179 ПК України платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 станом на дату акту не надано податкові декларації про майновий стан і доходи за 2014 та 2015 роки. Відповідач вважає висновки Акту перевірки обґрунтованими та підтвердженими матеріалами перевірки, у звязку з чим вважає позовну заяву необґрунтованою.

В судовому засіданні представник Головного управління ДФС у Запорізькій області просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

На підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1, пункту 78.1 статті 78, статті 79 ПК та відповідно до наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 14 червня 2018 року №1874, № від 06 липня 2018 року №2242 фахівцями Головного управління ДФС у Запорізькій області проведено невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи, який не є суб'єктом господарювання ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2017 року.

Перевірка проводилась з 18 липня 2018 року по 07 серпня 2018 року.

За наслідками перевірки податковим органом складено Акт №800/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 07 серпня 2018 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, який не є суб'єктом господарювання ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2017 року.

У висновках акту перевірки зазначено, що позивачем порушено:

- підпункти 14.1.55, 14.1.56 пункт 14.1 статті 14, статті 163, 164, п.п. 170-174 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 404217,79 грн.;

- підпункт 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункт 167.1 статті 167 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період 2014-2015 роки у сумі 70116,7 грн., у тому числі у 2014 році на суму 17668,80 грн., у 2015 році на суму 52447,90 грн;

- підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункт 120.1 статті 120, підпункт 179.1 статті 179 ПК України платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 станом на дату акту не надано податкові декларації про майновий стан і доходи за 2014 та 2015 роки.

На підставі Акту перевірки №800/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 07 серпня 2018 року податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 27 вересня 2018 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання за основним платежем у розмірі 474334,49 грн. та штрафними санкціями у розмірі 118583,62 грн.;

- № від 27 вересня 2018 року, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові санкції) у розмірі 1020,00 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями Головного управління ДФС у Запорізькій області, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За визначенням пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 платниками податку зокрема є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Пунктом 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до підпункту 14.1.55 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

За визначенням підпункту 14.1.56. пункту 14.1 статті 14 ПК України доходи це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Порядок оподаткування іноземних доходів регулюється пунктом 170.11 статті 170 ПК України.

Підпунктом 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 ПК України у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, крім доходів, визначених підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу.

За визначенням підпункту 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 ПК України дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою, у тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у звязку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Так, обґрунтовуючи висновки, викладені в акті перевірки, податковий орган у підпункті 2.1 пункті 2 Акту зазначає: «Головним слідчим управлінням фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 27 липня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 212, частиною 3 статті 209 КК України. В рамках досудового розслідування встановлено, що громадянка України: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.п.н. НОМЕР_1), у 2015 році надано позику компанії «Transaquatic LTD» у розмірі 2913770 грн. (130428,4 дол.США), а офіційно отриманий дохід за період з 1998 по 2015 рік складає 218985,0 грн. З урахуванням вищезазначеного ОСОБА_1 не підтверджено джерело отриманого доходу за рахунок якого було надано позику компанії «Transaquatic LTD» у сумі 2694785,3 грн.». У підпункті 2.1.2 Акту перевірки зазначено, що ОСОБА_1 не оподатковано дохід у вигляді відсотків, нарахованих за користування позикою на загальну суму 70116,7 грн., у тому числі у 2014 році на суму 17668,8 грн., у 2015 році на суму 52447,9 грн. У пункті 2.1.3 Акту перевірки зазначено, що ОСОБА_1 не надано податкові декларації про майновий стан і доходи за 2014 та 2015 роки, не задекларовано отриманий дохід, а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податок з отриманого доходу.

Також у Акті перевірки зазначено, що з метою отримання пояснень та документального підтвердження з приводу отриманого доходу Головним управлінням ДФС у Запорізькій області направлено запит № 2705/14/08-01-13-05 від 25 квітня 2018 року на адресу громадянки ОСОБА_1 «Про надання інформації та її документального підтвердження» стосовно сум та джерел доходів. У терміни встановлені діючим законодавством ОСОБА_1 не надано жодних пояснень та їх документальних підтверджень щодо питань, зазначених у запиті відповідача.

Згідно Протоколу зборів акціонерів компаній «Transaquatic LTD» №24 від 21 січня 2014 року у компанії наявний нерозподілений прибуток у розмірі 16 375 859 грн., який було запропоновано розподілити між акціонерами, серед яких, зокрема, зазначено ОСОБА_1

Згідно Протоколу зборів акціонерів компаній «Transaquatic LTD» №39 від 01 липня 2017 року зафіксовано загальну суму позики, яка була надана ОСОБА_1 під відсоток, 190428,39 дол.США.

На підставі зазначеного податковим органом зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 в 2014-2015 роках надала компанії «Transaquatic LTD» позику у загальній сумі 2913770,2 грн., та отримала від компанії «Transaquatic LTD» відсотки на надану позику у розмірі 467444,4 грн., з яких не сплатила податок на доходи фізичної особи у розмірі 70116,7 грн.

Як доказ вищенаведених фактів позивачем зазначено протокол №24 та протокол №39 зборів акціонерів компанії «Transaquatic LTD».

Суд не приймає до уваги протоколи акціонерів компанії «Transaquatic LTD», як доказ надання ОСОБА_1 позики у загальній сумі 2913770,2 грн. та отримання ОСОБА_1 дивідендів у сумі 467444,4 грн., оскільки вони є наміром та не свідчать про дійсне здійснення перерахування коштів.

Суд звертає увагу на те, що у податкового органу відсутні будь які належні докази того, що ОСОБА_1 надала компанії «Transaquatic LTD» позику та отримала від компанії «Transaquatic LTD» вищезазначені дивіденди.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість винесення Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкових повідомлень - рішень № та № від 27 вересня 2018 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення рішення не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка б. 28 кв. 39, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, НОМЕР_2) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати повністю податкові повідомлення - рішення № та № від 27 вересня 2018 року

Присудити на користь ОСОБА_1 (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка б. 28 кв. 39, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 5939 грн. 39 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі 20 лютого 2018 року.

Суддя Д.В. Татаринов