Справа № 400/295/19
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 р. № 400/295/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Корабельного відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Океанівська, 1-а, м. Миколаїв, 54052

про:визнання дій неправомірними та скасування постанови від 17.01.2019,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо винесення постанови про накладання штрафу від 17.01.2019 року, скасування постанови про накладення штрафу від 17.01.2019 року.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що до позивача застосована відповідальність у вигляді накладення штрафу за несплату заборгованості зі сплати аліментів з 2014 року відповідно до абзацу 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, міра впливу - накладення на боржника штрафу у зв'язку із заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки і в подальшому у разі збільшення розміру заборгованості боржника - за один рік, запроваджена Законом України № 2475- VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018. Також позивач зазначив, що закони та інші правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки боржником добровільно аліментні зобов'язання не виконувалися, тому постанова про накладення штрафу прийнята правомірно.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

З 04.07.2014 року в Корабельному відділі ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на виконання перебуває виконавче провадження № 43871609 з примусового виконання виконавчого листа № 2/488/1083/14 віл 04.06.2014, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 09.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 01.01.2019 заборгованість позивача по сплаті аліментів складала 73878,43 грн., Вказана сума перевищує суму відповідних платежів за три роки, тому 17.01.2019 відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу на користь стягувача у розмірі 36939,21 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаною постановою та діями відповідача щодо накладення штрафу, звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до с. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Абзацом 3 ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначену статтю доповнено вказаною нормою згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018, який набрав законної сили з 28.08.2018.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначено, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неправомірність застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів закріплений також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.02.2017 у справі №6-2705цс16, підтверджує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

З огляду на зазначені вище обставини, притягнення позивача до відповідальності за порушення, яке передбачено абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", є неправомірним, оскільки позивач не міг передбачити настання цієї відповідальності у зв'язку із несвоєчасністю такої сплати.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про скасування постанови державного виконавця про накладення на позивача штрафу в розмірі 36939,21 грн.

Суд зазначає, що за своєю суттю правовий акт відділу ДВС (постанова старшого державного виконавця від 17.01.2019 про накладення штрафу) - це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб'єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб'єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача є скасування вищевказаної постанови, а тому позовна вимога про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо винесення постанови про накладання штрафу від 17.01.2019 року задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тому позов належить задовольнити частково.

Судовий збір розподіляється відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Корабельного відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Океанівська, 1-а, м. Миколаїв, 54052, ідентифікаційний код 34993136) задовольнити частково.

2. Скасувати постанову від 17.01.2019 року ВП № 43871609.

3. У задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо винесення постанови про накладання штрафу від 17.01.2019 року відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Корабельного відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Океанівська, 1-а, м. Миколаїв, 54052, ідентифікаційний код 34993136) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 364,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.), сплачений квитанцією № 0.0..1 від 04.02.2018 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко