Справа № 319/79/19
Суддя: Горбачов Ю. М.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/79/19
Провадження №2-а/319/2/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Горбачова Ю.М.,

при секретарі судового засідання Понькі Н.А.,

за участі

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Більмацького відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

24 січня 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Більмацького відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі відповідач, інспектор СРПП), в якому просить скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Більмацького відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення через порушення при її ухваленні вимог ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 18 січня 2019 року інспектором СРПП № 3 Більмацького ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ДПО18 № 913911 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, нібито порушив правила користування попереджувальними світловими сигналами. Як вбачається з матеріалів справи, інспектор СРПП ОСОБА_2 зупинив водія ОСОБА_1 18.01.2019 року о 14:06 на автомобільній дорозі «Більмак» - станція Більманка на 3 (третьому) км + 400 м та звинуватив його в тому, що він нібито порушив правила користування попереджувальними світловими сигналами - не подав сигнал правого повороту перед перестоюванням під час завершення маневру - обгону. 18.01.19 о 17:00, на тому ж місці на автомобільній дорозі «Більмак» - станція Більманка на 3 км + 800 м інспектор Рудяк О.С. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. На прохання ОСОБА_1 ознайомити з доказами ніби скоєного порушення відповідач надав відеозапис без звуку, який зроблений з відео реєстратора, що встановлений та закріплений на лобовому склі свого патрульного автомобіля. У постанові зазначено, що до неї додається відео правопорушення. Враховуючи відсутність інформації про технічний засіб, яким зафіксовано відеозапис та те, що запис здійснено не в автоматичному режимі, це дає змогу вважати про відсутність складу адміністративного правопорушення у постанові, а доказ - відеозапис добутий незаконним шляхом.

Водій ОСОБА_1 напрямок руху не змінював, здійснював рух прямо і не здійснював маневру перестроювання, як зазначено в постанові. Відповідальність за ч. 2 ст. 122 настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що передбачено п.п.9.2, 9.7 ОСОБА_3 дорожнього руху України.

Разом з тим ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Грецька, 5, де розташований Бердянський відділ поліції. Проте, інспектур СРПП ОСОБА_2 положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Клопотання ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи було відхилено - проігноровано.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 суттєво порушив права ОСОБА_1, а саме не надав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор Рудяк О.С. проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Таким чином, були встановлені наступні порушення: відповідач ОСОБА_2 незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач ОСОБА_2 позбавив позивача ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, відповідач ОСОБА_2С порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати незаконними дії інспектора СРПП № 3 Більмацького ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 18.01.2019 року за адресою: автомобільна дорога «Більмак» - ст. Більмак, 3 км + 800 м та скасувати постанову інспектора СРПП № 3 Більмацького ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ДП018 № 913911 від 18.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги за викладених у позовній заяві обставинами та пояснив, що здійснював не маневр перестроювання, а випередження, тому не повинен був вмикати поворот. Пояснив, що показчик правового повороту на його автомобілі в загалі не працює, а тому він показував зміну напрямку руху рукою. Просив суд задовольнити позов в повному обсязі та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 та пояснив, що притягував останнього до адміністративної відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами. Дане порушення було зафіксоване відео реєстратором, встановленим та закріпленим на лобовому склі патрульного автомобіля. В подальшому водій ОСОБА_1 відмовлявся надавати відповідачу документи, що посвідчують право керування автомобілем, до приїзду слідчо-оперативної групи. ОСОБА_2 пояснив, що відповідно до ОСОБА_3 дорожнього руху України обгоном є випередження одного або кількох транспортних засобів, повязане з виїздом на смугу зустрічного руху. Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Частинами першою та другою статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» 596-VІІІ від 14.07.2015 року після винесення Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 було доповнено перелік статей, які передбачають скорочене провадження, а, зокрема, до них відноситься і ст. 122 КУпАП. Тому відповідач вважає свої дії правомірними щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_2 також вважає, що загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення не порушував та виконав вимоги, викладені в ст. 33 КУпАП. Враховуючи викладене, просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у них докази, прийшов до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 частини 1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 п.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2019 року о 14 год. 06 хв. на автодорозі «Більмак ст. Більманка» 3 км + 800м ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив правила користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (праворуч) перед перестроюванням в ході завершення маневру обгону, перестроювання з однієї смуги на іншу, чим порушив п. 9.2б ПДР України.

18 січня 2019 року інспектором СРПП ОСОБА_2 була винесена постанова серії ДПО18 №913911 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до якої водія ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

ОСОБА_3 позивача ОСОБА_1 на оскарження рішення відповідача інспектора СРПП ОСОБА_2, який згідно змісту п.7 ст.4 КАС України є субєктом владних повноважень, уповноважений відповідно до ст.258 КУпАП на винесення постанови про адміністративне правопорушення, безпосередньо передбачено ст.287 КУпАП.

Предметом спору в даній справі є зясування правомірності винесення відповідачем інспектором СРПП ОСОБА_2 рішення по справі про адміністративне правопорушення.

Так, водій ОСОБА_1 в позовній заяві вказав, що з висновками інспектора не погоджується, а саме вважає, що відповідач ОСОБА_2 незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач ОСОБА_2 позбавив позивача ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, відповідач ОСОБА_2С порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідно до ст.ст.222, 255 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, в тому числі, передбачені частиною 2 статті 122 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 та 3 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 26 травня 2015 року

№ 5-рп/2015 складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» 596-VІІІ від 14.07.2015 року після винесення Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 було доповнено перелік статей, які передбачають скорочене провадження, а, зокрема, до них відноситься і ст. 122 КУпАП.

Суд дійшов висновку про те, що рішення інспектором СРПП ОСОБА_2, яке оспорюється позивачем ОСОБА_1Д, прийнято на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення прийнято з використанням повноваження з тою метою, з якою це повноваження надане зазначеному субєкту владних повноважень.

Також суд критично відноситься до твердження позивача ОСОБА_1 про те, що в нього не працюють показчики поворотів і він рукою показував зміну напрямку руху, оскільки з відеозапису, наданого відповідачем у судове засідання, встановлено, що на автомобілі, яким керував позивач, справні світлові показчики поворотів, а також ніяких сигналів рукою він не подавав.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судове засідання відповідачем в якості доказу надано відеозапис вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, який використовувався при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Вказаний відеозапис було досліджено судом та ним підтверджується факт порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху позивачем і спростовуються доводи правопорушника щодо подачі сигналів рукою та несправність світлових показчиків поворотів.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем було надано до суду належні і допустимі докази щодо правомірності його рішення, а саме відеозапис вчиненого правопорушення ОСОБА_1, який свідчить про безумовне порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, тому суд вважає, що оскаржувана постанова серії ДПО18 №913911 від 18 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення винесена обґрунтовано та скасуванню не підлягає .

Відповідно до ст.ст.288, 289 КУпАП постанову органу (посадової особи) по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її винесення в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

ОСОБА_1 за захистом порушених прав звернувся до адміністративного суду 24 січня 2019 року, тобто до закінчення визначеного законом строку оскарження рішення посадової особи по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Таким чином, суд відповідно до положень статті 293 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови, винесеної інспектором СРПП ОСОБА_2 вважає відсутніми підстави для скасування такої постанови.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.122, ст.ст.33, 222, 245, 251, 254, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 4, 5, 9, 19, 20, 25, 77, 242-244, 246, 250, 268, 286 КАС України, рішенням Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» 596-VІІІ від 14.07.2015 року, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Більмацького відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду подається через Куйбишевський районний суд Запорізької області.

Суддя: Ю.М.Горбачов