Справа № 754/10566/17
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/186/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

за участю секретаря Раєвського П.А.,

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядової поліції Бонгар Світлани Андріївни, про визнання дій незаконними, визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №528312 від 02.08.2017 року,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 02.08.2017 року його поліцією незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. На запитання позивача про причину зупинки його автомобіля працівник поліції повідомив його про те, що він при перестроюванні не увімкнув світлові покажчики повороту. Однак, на зазначеній дорозі не встановлено дорожньої розмітки і згідно правил дорожнього руху позивач не повинен був вмикати світлові покажчики повороту, а тим паче позивач не перестроювався та рухався у своїй смузі прямо, не порушуючи правил дорожнього руху. Стаття 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Проте, працівник поліції положень закону не тримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, працівник поліції суттєво порушив права позивача. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, працівник поліції не надав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, працівник поліції проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Разом з тим, працівник поліції без будь-якої підготовки розгляду справи та не оголошення посадової особи, яка розглядає справу, виніс постанову, протокол не склав. Доказів, крім постанови, надані не були, тому своїми діями, працівник поліції грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Таким чином, були допущені такі порушення: працівник поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі. Працівник поліції позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Працівник поліції порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Ухвалою від 17.08.2017 року вищевказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

У відзиві на позов від 09.02.2018 року представник відповідача повністю заперечує обставини, викладені в позові, посилаючись на те, що постанова винесена уповноваженою посадовою особою з дотриманням норм чинного законодавства. Справа розглядалась у присутності позивача, якого було ознайомлено із правами та з вчиненим правопорушенням. Відповідно до КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію» протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху інспектором не складається і саме інспектор уповноважений розглядати справу та за її результатами виносити постанову на місці вчинення правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

20.11.2018 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1, про визнання дій незаконними, визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №528312 від 02.08.2017 року, залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2018 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20.11.2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

08.01.2019 року матеріали справи повернулись до Деснянського районного суду м. Києва і згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, передані до провадження судді Таран Н.Г.

Ухвалою від 16.01.2019 року вищевказаний адміністративний позов призначено до розгляду в судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи повідомлено учасників по справі.

В судове засідання, що відбулось 06.02.2019 року сторони не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні аргументів учасників справи та доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини, а саме, що 02.08.2017 року інспектором роти №3 батальйону №2 УПП в м. Києві рядовою поліції Бонгар С.А., відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №528312, відповідно до змісту якої вбачається, що 02.08.2017 року о 07 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Кіото, 25 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 при перестроюванні не увімкнув світлові покажчики повороту, чим порушив п. 9.2 б) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Копія оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 02.08.2017 року - у день її винесення - була вручена позивачу, він ознайомився із її змістом та підписав її.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із п.9.2 б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП - порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак саме Інспектор за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінила докази.

Так, остання особисто бачила, що 02.08.2017 року о 07 год 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Кіото, 25, позивач керуючи транспортним засобом не увімкнув світлові покажчики повороту при перестроюванні, у зв'язку з чим відповідач мав підстави вважати, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, на підставі наведеного інспектором і було в подальшому розглянуто справу про адміністративне правопорушення. А за результатами розгляду була встановлена вина позивача.

Варто також зазначити, що твердження позивача про те, що відсутність на дорозі дорожньої розмітки дозволяє позивачеві не вмикати світлові покажчики повороту є помилковими, адже п.п. 9.2 б) ПДР зобов'язує водіїв подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, перед перестроюванням, тобто перед здійсненням маневру, при цьому відсутність дорожньої розмітки не є підставою для невиконання вказаної вимоги ПДР.

Разом з тим, стосовно доводів позивача про порушення інспектором вимог щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, здійснення розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу без складання відповідного протоколу, слід зазначити наступне.

Частинами другою, четвертою і п'ятою статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У такому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, процедура розгляду поліцейськими справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція).

Згідно п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому згідно ст. 222 КУпАП, до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі, передбачених частиною другою ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів

і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 122 КУпАП, працівником органу Національної поліції протокол про адміністративне правопорушення не складається, а виноситься постанова на місці вчинення такого правопорушення.

Таким чином, Інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи, якщо було вчинено таке адміністративне правопорушення, а не за місцезнаходженням УПП у м. Києві ДПП.

Така позиція узгоджується з позицією, викладеною в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2017 року у справі №751/10448/16-а та в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 року у справі №759/4504/17.

Отже висновок позивача про обов'язок Інспектора поліції скласти протокол по адміністративне правопорушення якщо таке порушення не було зафіксовано в автоматичному режимі - є хибним, оскільки позивачем не враховано припис частини п'ятої ст. 258 КУпАП, а положення частини другої ст. 258 КУпАП позивачем трактовані не вірно.

Варто також зазначити, що положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративні правопорушення (зокрема, ст.ст. 278, 279) на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення. Такого висновку дійшов, зокрема, Київський апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 30.10.2017 року у справі № 761/4629/17.

Разом з тим, згідно ч. 8 розділу III Інструкції, справа про адміністративні правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач в позовній заяві підтвердив, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього була розглянута інспектором у його присутності на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому доводи позивача про позбавлення його можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, є безпідставними, оскільки сам позивач не заявив жодного клопотання, в тому числі про необхідність виклику адвоката або фахівця в галузі права, або ж про необхідність викладення ним своїх заперечень проти оскаржуваної постанови у письмовому вигляді.

За приписами ст. 285 КУпАП постанова у справі про адміністративні правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Позивачем також не заперечується, що постанова про накладення адміністративного стягнення була йому оголошена і вручена, про що свідчить підпис Позивача у Постанові.

Крім того однією з позовних вимог є визнання дій інспектора щодо винесення постанови незаконними, з приводу чого необхідно зазначити таке.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачене частиною другою ст. 122 КУпАП, як і винесення постанови за результатом такого розгляду, здійснювалося Інспектором у відповідності до положень Закону України «Про національну поліцію», КУпАП та Інструкції.

Таким чином, відповідач при винесенні постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, а тому її дії по винесенню постанови є законними.

Вказана позиція щодо правомірності дій інспекторів поліції при винесенні постанов про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, також узгоджується з висновками суду апеляційної інстанції, викладеними у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 року у справі №754/13572/16-а.

Водночас, положення частини другої ст. 33 КУпАП в даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Окремо слід зазначити, що позивач просить суд закрити провадження справі про адміністративне правопорушення відносно нього.

Стосовно цього необхідно зазначити, що за приписами ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

З наведеного можна дійти висновку про те, що постанову про закриття провадження виносить той орган чи посадова особа, який здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Така позиція була застосована у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017 року у справі № 751/1944/17.

Відтак, в даному випадку, враховуючи положення ст. 222 КУпАП, уповноваженою особою на здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача - є інспектор поліції, який має спеціальне звання, а відтак, до компетенції останнього і належить право на закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з огляду на наведені положення КУпАП, дана позовна вимога про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в адміністративному позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено, що постанова відповідача є протиправною, необгрутнованою та немотивованою, оскільки вона винесена уповноваженою особою з дотриманням норм чинного законодавства. Відповідач надав докази щодо правомірності прийнятого рішення. Натомість аргументи позивача, викладені у позові, ґрунтуються на припущеннях та не спростовують доказів, наданих відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 14-1, 121, 122, 222, 245, 247, 251, 252, 254, 258, 268, 280, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, ст.ст. 2, 6, 20, 72, 77, 90, 242-246, 286 КАС України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядової поліції Бонгар Світлани Андріївни, про визнання дій незаконними, визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №528312 від 02.08.2017 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, адреса проживання: АДРЕСА_1;

Відповідач: інспектор роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві м. Києві рядова поліції Бонгар Світлана Андріївна, 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Суддя: Н.Г. Таран