Справа № П/811/2783/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

19 лютого 2019 року

справа №П/811/2783/15

адміністративне провадження №К/9901/24899/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»»

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року

у справі №П/811/2783/15

за позовом Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»»

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

28 серпня 2015 року Дочірнє підприємство «Кіровоградський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу від 18 лютого 2015 року № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 65482 грн за основним платежем та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 32741 грн, з мотивів безпідставності його прийняття.

11 вересня 2015 року постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду, позов Підприємства задоволений у повному обсязі, визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення податкового органу № від 18 лютого 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 98 223,00 грн, у тому числі 65 482,00 грн основного платежу та 32741,00 грн штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), з мотивів недоведеності податкових правопорушень покладених в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року скасована постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року у справі № П/811/2783/15, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Підприємства відмовлено, з мотивів того, що позивачем не підтверджено використання товарів у своїй власній господарській діяльності, не доведено здійснення транспортування товару, докази навантаження - розвантаження товару.

29 листопада 2016 року Підприємством подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

21 грудня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, справа із суду першої інстанції судом касаційної інстанції витребувана не була.

Податковим органом заперечення або відзив на касаційну скаргу Підприємства не надавались, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

19 лютого 2018 року матеріали касаційного провадження К/9901/3979/18 передані до Верховного Суду.

21 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду справа № П/811/2783/15 витребувана з Кіровоградського окружного адміністративного суду.

13 березня 2018 року справа № П/811/2783/15 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 32039992, перебуває на податковому обліку з 20 червня 2002 року, є платником податку на додану вартість з 11 липня 2002 року.

Податковим органом у січні 2015 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства по взаємовідносинам з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рік Знам'янка» за серпень 2014 року, результати якої викладені в акті перевірки від 03 лютого 2015 року №22/11-23-22-02/32039992 (далі -акт перевірки).

Керівником податкового органу 18 лютого 2015 року прийняте податкове повідомлення-рішення згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки №, яким за порушення пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 65482 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 32741 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Склад податкового правопорушення полягає, за висновком податкового органу, у безпідставному формуванні кредиту позивачем, як платником податку на додану вартість за серпень 2014 року за взаємовідносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рік Знам'янка», встановлено шляхом дослідження його взаємовідносин з іншими контрагентами на підставі АС «Податковий блок» підсистеми АС «Перегляд результатів співставлення».

Оцінюючи спірні правовідносини, суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що 08 січня 2014 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рік Знам'янка» (постачальник), який знаходиться в м. Знам'янці Кіровоградської області укладено та виконано договір поставки дорожнє-будівельних матеріалів та інших товарно-матеріальних цінностей, за результатами виконання якого постачальником складено та надано покупцю податкову накладну № 15 від 19 серпня 2014 року на суму 392889,47 грн., з яких податок на додану вартість складає у розмірі 65481,58 грн.

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи копії товарно-транспортних накладних від 18 липня 2014 року, від 15 серпня 2014 року, від 28 серпня 2014 року, в яких вантажовідправник та автомобільний перевізник вказаний як ТОВ «Рік Знам'янка», вантажоодержувач - філія «Знам'янський райавтодор», товар перевозився з м. Херсона до м. Знам'янки, посилається на те, що в товарно-транспортних накладних відсутні дані про водія, який здійснював перевезення, відсутні довіреності на отримання вантажу, вони підписані представниками ТОВ «Рік Знам'янка» та філія «Знам'янський райавтодор» без значення прізвищ та посад осіб, які їх підписали, позивачем не надавались докази, чому товар поставлявся з м. Херсона у той час, коли місцем знаходження ТОВ «Рік Знам'янка» є м. Знам'янка Кіровоградської області, дійшов висновку про те, що ці товарно-транспортні накладні викликають сумнів щодо реальності здійснення перевезення, такі накладні складні без обов'язкових реквізитів.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на відсутність платіжних документів, зазначивши при цьому, що в матеріалах справи є акт взаємозаліків від 28 серпня 2014 року на суму 261506,56 грн за серпень 2014 року, в той час як сума товару, який мав бути поставлений у серпні 2014 року складає 392 889,47 грн. Позивач не надав пояснень з приводу того, чому не співпадають суми вартості поставлених товарів у серпні 2014 року.

Суд апеляційної інстанції покликався на довідку № 85 від 28 травня 2016 року, виданою ТОВ «Рік Знам'янка», за якою бітум закуповувався у постачальників по найнижчій ціні, не виробляється у Кіровоградській області, його придбання здійснювалось в різних областях України та на те, що з наданих платіжних документів неможливо встановити оплату позивачем за товар - бітум, поставлений у серпні 2014 року, оскільки сплачена Підприємством сума коштів не відповідає сумі договору від 08 січня 2014 року, укладеного на суму 2000000 грн., не відповідає сумі податкової накладної № 15 від 19 серпня 2014 року, на суму 392889,47 грн., з яких ПДВ у розмірі 65481,58 грн.

Оцінюючи звіти про виконані роботи та витрати матеріалів по поточному ремонту доріг, які, на думку суду, не підтверджують витрати Підприємства бітуму, придбаного у ТОВ «Рік Знам'янка» у серпні 2014 року. Наявні акти списання матеріалів на переробку за серпень 2014 року, з яких також не вбачається, що списувались матеріали придбані у ТОВ «Рік Знам'янка». З відомостей № 1 по кредиту розрахунку та розрахунків з постачальниками та підрядниками неможливо прослідкувати рух коштів по господарській операції з ТОВ «Рік Знам'янка» та ідентифікувати поставку бітуму у серпні 2014 року, рахунки на оплату № 115 від 28 листопада 2014 року, № 142 від 25 грудня 2014 року відносяться до транспортних послуг, а не поставки товару згідно договору поставки від 08 січня 2014 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що відповідно до договору поставки від 08 січня 2014 року Підприємство у серпні 2014 року придбало у ТОВ «Рік Знамянка» бітум на суму 392 889,47 грн., у тому числі ПДВ 65 481,58 грн., що підтверджується видатковою та податковою накладними, при цьому суму ПДВ 65481,58 грн. позивачем віднесено до складу податкового кредиту за серпень 2014 року. За умовами договору (пункт 3.1) постачальник здійснює поставку товару автомобільним транспортом на умовах СРТ /франко-станція покупця, умови поставки товару відповідно до Інкотермс-2010 означають, що продавець здійснює його поставку шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення.

За товарно-транспортними накладними транспортування товару здійснювалося ТОВ «Рік Знамянка» до Філії «Знамянський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України».

Оплата придбаного товару підтверджена позивачем шляхом надання до суду акта проведення взаєморозрахунків від 28 серпня 2014 року та виписки по банківському рахунку.

Факт використання бітуму встановлений судом першої інстанції за результатами дослідження звітів про використані роботи та матеріали, актів списання матеріалів на переробку, з яких встановлено, що придбаний позивачем бітум використано Філією «Знамянський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» для виготовлення асфальтобетону, що застосовувався під час поточних та капітальних ремонтів, укладенні асфальтобетонного покриття.

Суд визнає, що суд першої інстанції оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, відповідно до частини третьої статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла на час вирішення справи судами попередніх інстанцій (до 15 грудня 2017 року).

Сумніви суду апеляційної інстанції в належності доказів обумовлені цілою низкою не дослідження господарських операцій, починаючи від формування податкового кредиту за фактом придбання товару, а не транспортних послуг та закінчуючи правилами розрахунків між учасниками господарських взаємовідносин, які не обмежуються однією господарською операцією, порядком оприбуткування та використання товару у власній господарській діяльності в оподаткованих операціях.

Суд вважає, що прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення на підставі акта невиїзної перевірки, висновуючись на даних бази співставлень, без дослідження первинних документів, доводить порушення відповідачем способу реалізації владних управлінських функцій в розумінні підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та вказує на протиправність спірного рішення.

Суд визнає, що судом апеляційної інстанції скасоване рішення, яке відповідає закону, що є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції повністю і залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у справі №П/811/2783/15 скасувати.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року у справі №П/811/2783/15 залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер