Справа № 440/520/19
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

18 лютого 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/520/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Гіглава О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка" до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької міської ради Полтавської області про:

- визнання протиправним та скасування пункту 26 рішення Кременчуцької міської ради від 13.12.2018 "Про поновлення та відмову в поновленні договорів оренди земельних ділянок" щодо відмови ТОВ "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка" (, юридична адреса: вул. А. Герасимовича, 2, м. Кременчук, 39621) у поновленні договору оренди землі площею 2568 кв.м. (кадастровий номер НОМЕР_1) для закінчення будівництва житлового будинку №3 з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями (код КВЦПЗ В 02.03.) по вулиці Олександра Білаша (стара назва - Дем'яна Бєдного) у місті Кременчуці Полтавської області;

- зобов'язання Кременчуцької міської ради (, юридична адреса: пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600) повторно розглянути звернення ТОВ "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка" (, юридична адреса: вул. А. Герасимовича, 2, м. Кременчук, 39621) щодо поновлення договору оренди землі площею 2568 кв.м. (кадастровий номер НОМЕР_1) для закінчення будівництва житлового будинку №3 з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями (код КВЦПЗ В 02.03.) по вулиці Олександра Білаша (стара назва - Дем'яна Бєдного) у місті Кременчуці Полтавської області.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Так, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 2 частини першої статті 4 цього ж Кодексу публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, виходячи з аналізу приписів вказаних вище норм, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Як слідує зі змісту позовних вимог та матеріалів позовної заяви, 16.11.2015 між ТОВ "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка" (орендар) та Кременчуцькою міською радою Полтавської області (орендодавець) укладено договір оренди землі, відповідно до пунктів 1, 2 та 8 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) для закінчення будівництва житлового будинку №3 з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями (код КВЦПЗ В 02.03) по вул. Дем'яна Бєдного в м. Кременчуці; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2568 кв.м., в тому числі по угіддях: код КВЗУ 012 00 - землі, зайняті поточним будівництвом та відведені під будівництво - 2568 кв.м.; договір укладено строком на три роки, з дати державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки за ТОВ "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка" на підставі договору оренди від 16.11.2015 зареєстроване 03.12.2015.

В результаті звернення ТОВ "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка" до Кременчуцької міської ради Полтавської області із заявою про продовження строку дії договору оренди від 16.11.2015 спірним пунктом 26 рішення міської ради від 13.12.2018 відмовлено товариству в поновленні договору оренди землі, на підставі якого у користуванні останнього перебувала земельна ділянка площею 2568 кв.м. (кадастровий номер НОМЕР_1), у зв'язку з порушенням ним умов договору в частині дотримання умов використання земельної ділянки - для закінчення будівництва житлового будинку №3 з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями та невикористанням земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд згідно статті 416 Цивільного кодексу України, чим порушено вимоги статті 33 Закону України "Про оренду землі" щодо переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Згідно зі статтею 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК) одним із принципів земельного законодавства є забезпечення гарантій прав на землю.

Пунктами "а", "в" частини першої статті 12 ЗК передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

За частиною першою статті 124 ЗК передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Це положення узгоджується з вимогами частини другої статті 16 Закону України "Про оренду землі", згідно з якими укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Частинами першою та шостою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З наведеного слідує висновок, що з моменту укладення договору оренди землі між землекористувачем та органом місцевого самоврядування припиняються адміністративні відносини та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні цивільним, а не адміністративним правовідносинам, які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

Згідно із частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до приписів частини першої статті 20 цього Кодексу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Зі змісту позовних вимог та матеріалів позовної заяви слідує, що товариство звернулося до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного, на його думку, відповідачем права користування земельною ділянкою (права на поновлення договору оренди), яке з огляду на суб'єктний склад сторін у справі підлягає захисту в порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.11.2018 у справі №429/12773/12 (номер в ЄДРСР 78198239) та від 07.11.2018 у справі №601/947/17 (номер в ЄДРСР 77801814).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 242, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка" до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу право на звернення з цим позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя О.В. Гіглава