Справа № 643/1788/18
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

12.02.2019р. справа №643/1788/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., за участі: секретаря - Кіт С.В., представника позивача - ОСОБА_1, представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до МВС України, третя особа - Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області про визнання незаконним і скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_3, в порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про 1) визнання незаконним та скасування Наказу Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України за 15/5-6383 від 06.11.2015 року в частині відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, згідно Постанови КМУ від 21.10.2015 року № 850; 2) зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути у визначений законом термін подані ГУМВС України у Харківській області документи, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», а також Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. № 850.

В обґрунтування позову зазначив, що у період проходження служби в органах внутрішніх справ 12.01.2015 року близько 09.00 год. отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких 26.08.2015 року отримав другу групу інвалідності. 27.10.2015 року ОСОБА_3 звернувся з заявою (рапортом) до начальника ГУ МВС України Харківської області про виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (затверджено постановою КМУ від 21.10.2015р. №850; далі за текстом - Постанова №850). Листом від 20.11.2015 року позивачу повідомлено, що матеріали на отримання одноразової грошової допомоги повернуті ДФЗБО МВС України за № 15/5-6383 від 06.11.2015 без права на виплату у зв'язку з тим, що втрата працездатності установлена від травми, яка не пов'язана з виконанням службових обов'язків та невідповідністю причини інвалідності діагнозу.

Відповідач, Міністерство внутрішніх справ України, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що МВС України не вбачає законних підстав для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги, оскільки, тілесні ушкодження позивачем отриманні в період проходження служби при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, оскільки нещасний випадок з позивачем трапився поза службою, у період знаходження у черговій відпустці в результаті своєї неуважності та власної необережності, на прилеглій території свого місця проживання. Також, зазначено, про існування в наданих документах для призначення одноразової грошової допомоги невідповідності у зазначені причин та діагнозу інвалідності, що унеможливило прийняття позитивного рішення.

Третя особа, Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Харківській області, з поданим позовом не погодилась, на адресу суду надала пояснення, в яких просила суд відмовити у задоволені позову, так як позивач отримав травму не під час виконання службових обов'язків, а в період знаходження у відпустці.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач, ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ОСОБА_4 України в Харківській області у спеціальному званні прапорщика міліції, 12.01.2015р. знаходився у щорічній відпустці.

В цей день - 12.01.2015р. о 09:00год. з позивачем стався нещасний випадок, обставини якого зафіксовані Актом за формою Н-5 та Актом спеціального розслідування нещасного випадку за дорученням від 02.07.2015р. № 43 УДАІ ГУМВС України в Харківській області.

Згідно з відомостями перелічених документів судом з'ясовано, що

1. Відомості про потерпілого - прапорщик міліції ОСОБА_3, інспектор ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ОСОБА_4 України в Харківській області, на посаді з 22.09.2011р.;

2. Характеристика підрозділу, об'єкта (дільниці) та місця, де стався нещасний випадок - Рота ДПС ОСОБА_4 України в Харківській області є структурним підрозділом УДАІ ГУМВС України в Харківській області. - Нещасний випадок з ОСОБА_3 трапився поза службою в результаті своєї неуважності та власної необережності, на прилеглій території свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1;

3. Обставини, за яких стався нещасний випадок - 12.01.2015р. інспектор ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ОСОБА_4 України в Харківській області прапорщик міліції ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, а саме: струс головного мозку. В ході службового розслідування встановлено, що згідно постової відомості розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 РДПС ОСОБА_4 України в Харківській області, 12.01.2015 прапорщик міліції ОСОБА_3 знаходився у черговій відпустці, того ж дня близько 09.00 год. прапорщик міліції ОСОБА_3 йшов до свого гаражу та на прилеглій території свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 підсковзнувся на льоду впав, вдарився головою та втратив свідомість. Після чого його друг ОСОБА_5 відвіз його до 4-ї лікарні м. Харкова, де прапорщик ОСОБА_3 був госпіталізований на стаціонар. 12.01.2015 ОСОБА_3 повідомив про інцидент, що стався, командира взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ОСОБА_4 України в Харківській області капітана міліції ОСОБА_6 з урахуванням того факту, що пригода сталася 12.01.2015 близько 09.00 год., означає, що ОСОБА_3 знаходився поза службою. В період 12.01.2015 по теперішній час ОСОБА_3 знаходиться на лікарняному.

4. Причини нещасного випадку - Комісія організаційних та інших причин з боку керівництва УДАІ ГУМВС України в Харківській області не вбачає.

5. Висновок комісії - нещасний випадок із інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 ГУМВС України в Харківській області прапорщиком міліції ОСОБА_3 стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків. Даний нещасний випадок взяти на облік в УДАІ ГУМВС України в Харківській області та скласти акт за формою НТ (а.с.17-18).

Акт за формою НТ про нещасний випадок невиробничого характеру прапорщика міліції ОСОБА_3 було затверджено заступником начальника УДАІ ГУМВС України в Харківській області 03.07.2015 (а.с.16).

Також 03.07.2015р. начальником УДАІ ГУМВС України в Харківській області затверджено Висновок за матеріалами службового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ОСОБА_4 України в Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_3, яке мало місце 12.01.2015, згідно якого, службове розслідування за вказаним фактом припинено, та зазначено, що прапорщик міліції ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження в період проходження служби при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків (а.с. 14).

Згідно з свідоцтвом про хворобу № 505, Військово-лікарська комісія ГУ МВСУ в Харківській області за розпорядженням Управління кадрового забезпечення 07.07.2015р. здійснила медичний огляд ОСОБА_3 і дійшла висновків: діагноз і постанова Військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання: стан після ЧМТ (12.01.2015), струсу головного мозку з лікворно-гіпертензійним, вестибуло-атактичним синдромами, епісиндромом по типу petif mal. Гіпертонічна хвороба І ст., Но. Посттравматична часткова атрофія здорового нерва правового ока. Ангіопатія сітківки обох очей. Захворювання, ТАК, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки № 015615 серія 10 ААА про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого, виданої на підставі акту № 1082 огляду МСЕК, дата огляду ОСОБА_3 26.08.2015, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках : 70% одноразово за страховкою з 21.07.2015. Захворювання, так, пов'язано з проходження служби в органах внутрішніх справ (а.с. 11).

Згідно з випискою з акта огляду МСЕК № 104554 ОСОБА_3 з 19.08.2015 року встановлена друга група інвалідності та зазначено що хвороба пов'язана з проходження служби в органах внутрішніх справ. У п. 8 виписки вказано захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У п. 12 цієї виписки вказаний діагноз: "закрита черепно-мозкова травма (12.01.2015), струс головного мозку" (а.с.11).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до начальника ГУМВС України в Харківській області із заявою (рапортом) від 27.10.2015р., в якому просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з настанням ІІ групи інвалідності, посилаючись на довідку МСЕК, свідоцтво про хворобу, висновок службового розслідування (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що матеріали звернення позивача супровідним листом від 28.10.2015р. були спрямовані заступникові начальника ДФЗБО МВС України для прийняття рішення по суті призначення виплати (а.с.62).

Рішенням, оформленим листом від 06.11.2015р. №15/5-6383, відповідач, МВС України в особі заступника начальника даного ДФЗБО повернув матеріали звернення позивача з огляду на те, що втрата працездатності установлена від травми, яка не пов'язана з виконанням службових обов'язків та невідповідністю причини інвалідності діагнозу (а.с. 63).

При цьому, факту прийняття рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги судом не виявлено.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб'єкта, суд зазначає, що станом на 12.01.2015р. правовідносини з приводу проходження служби в органах внутрішніх справ були унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (затверджено постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114; далі за текстом Положення №114), а у неурегульованій цими актами права частині - приписами Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про відпустки", якщо це не суперечило самій суті правовідносин із служби.

Так, відповідно до п.п. "а" п. 49 Положення №114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються чергові відпустки.

Зі змісту ст.2 Закону України "Про відпустки" випливає, що на період відпустки працівник не виконує роботу за штатною посадою.

Виключення з цього правила було передбачено ч.2 ст.10 Закону України "Про міліцію", де передбачено, що працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Згідно ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» (чинного на час виникнення спірних відносин, 12.01.2015р.) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Суд вважає, що національне законодавство України не дає підстав для ототожнення часу знаходження працівника органів внутрішніх справ у відпустці з періодом проходження служби саме у цілях застосування ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", адже стан та умови фізичного існування людини у відпустці не узгоджуються з самою суттю проходження публічної служби в органах внутрішніх справ.

На виконання ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» постановою КМУ від 21.11.2015р. №850 було затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі за текстом - Порядок №850).

Відповідно до п.п.2 п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, зокрема у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Згідно з пунктами 8-10 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

У п.14 Порядку №850 наведено перелік підстав, за яких призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, а саме якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Аналізуючи приписи наведених актів права, суд дійшов висновку, що грошова допомога призначається та виплачується працівнику органів внутрішніх справи у разі настання інвалідності у двох випадках: 1) поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання службових обов'язків; 2) захворювання або нещасного випадку в період проходження служби.

З акту про нещасний випадок невиробничого характеру від 03.07.2015р. № 1 вбачається, що тілесні ушкодження позивачем отриманні в період проходження служби при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків.

Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що на момент отримання тенісних ушкоджень ОСОБА_3 перебував у черговій відпустці.

Отже, позивач отримав травму внаслідок нещасного випадку в період знаходження у черговій відпустці .

Суд зазначає, що чергова відпустка за своєю правовою природою, суттю та змістом підлягає включенню у календарний час проходження особою публічної служби в органах внутрішніх справ, але не є самим проходженням такої служби у цілях застосування ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", адже не обмежує фізичну особу - громадянина у місці її проведення, обставинах та умовах організації відпочинку.

За таких обставин, суд не знаходить ознак невідповідності закону оскарженого рішення МВС України про відсутність підстав про призначення та виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», ст. 97 Закону України «Про національну поліцію», а також Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. № 850.

Окрім того, вирішуючи спір, суд зважає, що позивачем заявлено вимогу про визнання незаконним та скасування Наказу Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України за 15/5-6383 від 06.11.2015 року в частині відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, згідно Постанови КМУ від 21.10.2015 року №850.

Натомість судом достовірно установлено, що Наказ Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України за 15/5-6383 від 06.11.2015 року в частині відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_7 відповідачем не приймався.

Такий наказ відсутній як правовий акт індивідуальної дії, що є окремою і достатньою підставою для відмови у позові про скасування неіснуючого рішення владного суб'єкта.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний субєкт забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 КАС України.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для відмови у позові.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 15 лютого 2019 року.

Суддя Старосєльцева О.В.