Справа № 260/1425/18
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову

19 лютого 2019 рокум. Ужгород№ 260/1425/18

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Шешеня О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Хустської міської ради про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Хустської міської ради, якою просить:

1.Визнати дії відділу державного архітектурно-будівельного контролю Хустської міської ради неправомірними щодо:

проведення позапланової перевірки об'єкта кафе «Здоров'я»;

винесення припису № 007/13-25 від 30.11.2018р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

складання протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2018р.;

винесення постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 001/13-28 від 05.12.2018р.;

2.Скасувати постанову № 001/13-28 від 05.12.2018р., винесену в.о. начальника відділу ДАБК Якоб С.П.

В подальшому, позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову, якою просить суд:

заборонити відповідачу вчиняти певні дії щодо оскаржуваної постанови № 001/13-28 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 05.12.2018р.;

призупинити виконавче провадження № 58228165, відкрите заступником начальника Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Заяву мотивовано тим, що оскаржувана позивачем постанова № 001/13-28 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 05.12.2018р. не набула законної сили, відповідно немає законних підстав відправляти на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби. Натомість, перевищуючи свої службові повноваження, в.о. начальника відділу ДАБК Хустської міської ради Якоб Світланою Павлівною направлено вищезазначену постанову на примусове виконання. Постановою заступника начальника Хутського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 29.01.2019 року відкрито виконавче провадження.

Позивач стверджує про те, що у даному випадку є всі підстави вважати, що в разі невжиття заходів забезпечення позову буде завдано шкоду законним правам та інтересам позивача. Окрім того, невжиття заходів забезпечення істотно ускладнить розгляд спору і зробить неможливим відновлення порушених прав власності, гарантованих Конституцією України. Також, позивач обґрунтовує доцільність застосування такого заходу забезпечення позову як заборона вчиняти будь-які дії направлені на стягнення із позивача суми боргу до закінчення розгляду справи тим, що постановою про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на майно та рахунки позивача, що відповідно завдає значної шкоди позивачу, порушує його права, свободи та законні інтереси.

При цьому, до заяви про забезпечення позову позивач додав постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання оскаржуваної позивачем постанови від 05.12.2018 року № 001/13-28 про накладення штрафу в розмірі 66276,00 грн. (а.с.79).

Дослідивши заяву про забезпечення адміністративного позову та додані до нього матеріали, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Cтаття 151 КАС України визначає виключний перелік видів забезпечення позову, а саме:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Статтею 153 КАС визначено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Суть поданої позивачем заяви про забезпечення позову зводиться до того, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та набрання ним законної сили, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Хустської міської ради від 05.12.2018р. № 001/13-28 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пп. 2 п. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено на нього штраф у сумі 66276 (шістдесят шість тисяч двісті сімдесят шість гривень) грн. (а.с.25-26).

Вказана постанова позивачем не виконана та оскаржена до суду, оскільки позивач вважає її протиправною.

Натомість, заступником начальника Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Бенца В.В. постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2019р., було відкрито виконавче провадження № 58228165 на підставі заяви відповідача про примусове виконання постанови Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Хустської міської ради від 05.12.2018р. № 001/13-28.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»: суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, зокрема за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинене щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Наведене дає підстави дійти висновку, що у зв'язку з невиконанням оскаржуваної постанови, таку було звернено до примусового виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, що у свою чергу, може призвести до стягнення суми штрафу у розмірі 66276,00 грн. у примусовому порядку до вирішення питання правомірності постанови Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Хустської міської ради від 05.12.2018р. № 001/13-28.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб (у даному випадку виконавчої служби) з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року у справі № 826/14722/17 вказав, що забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі (постанова Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі № 826/9263/17).

Оскільки, позивач на даний час оскаржує постанову від 05.12.2018 року № 001/13-28 про накладення штрафу в розмірі 66276,00 грн. (яка також є виконавчим документом), суд вважає, що на даний час існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення і набрання законної сили рішенням у справі, а для відновлення його прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а саме: повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернуто стягнення у разі примусового виконання цієї постанови.

Натомість, заборона відповідачу вчиняти певні дії щодо оскаржуваної постанови № 001/13-28 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 05.12.2018р., за своєю суттю є неможливим, оскільки такі дії вже вчинено відповідачем, а саме направлено постанову на виконання до органу державної виконавчої служби.

Більше того, навіть у разі, якщо виконавче провадження ще не було б відкритим, судом було б відновлено становище осіб, а саме - до моменту вирішення спору по суті, суд позбавив би відповідача можливості здійснювати свої владні, управлінські функції відповідно до чинного законодавства та Конституції України, що, на думку суду, в даному конкретному випадку є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Тому, забезпечення позову в такий спосіб суд вважає неможливим.

При цьому, суд зазначає, що, оскільки нормами КАС України передбачено зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а не призупинення виконавчого провадження, тому забезпечення позову можливе саме шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови № 001/13-28 від 05.12.2018 року, так як цього вимагає КАС України.

Однак, призупинення виконавчого провадження, про яке зазначає позивач у своїй заяві, за своєю суттю є зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, тобто тотожними поняттями.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що на стадії розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ним не дається правова оцінка законності та правомірності прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, беручи до уваги вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищенаведеного та керуючись статями 150-151, 154, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 260/1425/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Хустської міської ради про визнання дій протиправними та скасування постанови - задовольнити частково.

2.Забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови № 001/13-28 від 05.12.2018 року, прийнятої Відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Хустської міської ради (90400, Закарпатська обл., Хустський район, м. Хуст, вул. 900-річчя Хуста, буд. 27), відповідно до якої на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) накладено штраф у розмірі 66276,00 (шістдесят шість тисяч двісті сімдесят шість гривень) грн. на підставі п. 2 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» - до набрання законної сили рішенням у даній справі.

3.В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р.).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі, якщо ухвалу було оскаржено та не скасовано судом апеляційної інстанції, така ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення судом апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М. Шешеня