Справа № 522/8907/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/8907/18
Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

при секретарі - Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Ступакової І.Г., суддів Бітова А.І., Лук'янчук О.В. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради, Управління культури, національностей, релігій та охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи Міністерства культури України про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради, Управління культури, національностей, релігій та оборони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів Міністерство культури України, в якій позивач просила виключити з Переліку щойно виявлених об'єктів культурної спадщини споруду під назвою «Засновникам Одеси» на площі Катеринінській у місті Одесі; визнання протиправним та скасування розпорядження №3 від 20.09.2013 року №01-19/151р «Про визнання пам'ятника «Засновникам Одеси» на площі Катерининській у місті Одесі, як щойно виявленого об'єкта культурної спадщини та подальшого занесення до державного реєстру нерухомих пам'яток України».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради при винесенні розпорядження №3 від 20.09.2013 року №01-19/151р «Про визнання пам'ятника «Засновникам міста Одеси» на площі Катерининській у місті Одесі як щойно виявленого об'єкту культурної спадщини та подальшого знесення його до Державного реєстру нерухомих пам'яток України» порушило постанову Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2004 року №1181 «Деякі питання спорудження (створення) пам'ятників і монументів», наказ Держбуду України та Мінкультури України від 30.11.2004 року №231806 «Порядок спорудження (створення) пам'ятників і монументів» та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1760 «Про затвердження Порядку визначення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України», оскільки пропозиції щодо включення щойно виявлених об'єктів культурної спадщини до Реєстру подаються не пізніше ніж протягом трьох років з дня їх включення до переліку об'єктів культурної спадщини.

Також позивач зазначала, що це розпорядження має бути визнано нечинним на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №2а-549/11 від 05.09.2018 року.

Позивач вважає, що узаконення пам'ятника Катерині-ІІ «Засновникам міста Одеси» порушує конституційні права на правдиву історичну спадщину та йде всупереч інтересам позивача, національним почуттям як представника українського народу.

Окрім того, позивач зазначила, що видатки бюджету міста Одеси за період з 2008 року по 2017 рік на тимчасове зберігання музейних предметів (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. та ОСОБА_6) склали майже 7,0 млн. грн., на 2018 рік на їх охорону заплановано виділити ще 1,3 млн. грн., а фактично це є нераціональне використання коштів територіальної громади, що порушує права позивача як члена територіальної громади міста Одеси.

Також, позивач зазначає, що незважаючи на те, що відповідачі зазначають, що цей об'єкт не включений до реєстру, це не відповідає приписам ст. 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини», в якій передбачено, що об'єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам'ятки вноситься до Переліку об'єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об'єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об'єкта або уповноважений ним орган (особу).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради, Управління культури, національностей, релігій та оборони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів Міністерство культури України про виключення з Переліку щойно виявлених об'єктів культурної спадщини споруду під назвою «Засновникам Одеси» на площі Катеринінській у місті Одесі; визнання протиправним та скасування розпорядження №3 від 20.09.2013 року №01-19/151р «Про визнання пам'ятника «Засновникам Одеси» на площі Катерининській у місті Одесі, як щойно виявленого об'єкта культурної спадщини та подальшого занесення до державного реєстру нерухомих пам'яток України» - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та винести нове, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Ухвалами П'ятого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі та в подальшому призначено розгляд справи на 19.02.2019р. в судовому засіданні.

31.01.2019 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Ступакової І.Г., суддів Бітова А.І., Лук'янчук О.В. та всьому складу апеляційного суду, вмотивована тим, що на думку позивача при розгляді питання щодо споруди «Засновникам Одеси», суд апеляційної при розгляді справи №2а/549/11 та винесені постанови від 05.02.2018 року, незаконно застосував положення ст. 2 КАС України та відступив від принципів верховенства права. Крім того, заявниця зазначила про наявну змову органів судової (в особі суддів апеляційного адміністративного суду) та місцевої влади.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає зазначені доводи заявниці викладені в заяві про відвід необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У поданій ОСОБА_2 заяві не наведено обґрунтованих обставин, які б вказували на наявність сумніву у безсторонності та неупередженості колегії суддів у складі головуючого судді Ступакової І.Г., суддів Бітова А.І., Лук'янчук О.В., або в чому полягає необ'єктивність колегії суддів при здійсненні правосуддя у даній справі.

Фактично вимоги поданої заяви про відвід ОСОБА_2 обґрунтовує незгодою з рішеннями Одеського апеляційного адміністративного суду, та за її думкою про змову органів судової та місцевої влади.

Відповідно до ч.4 ст.36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначив, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Враховуючи викладене, перевіривши обґрунтування заяви, оцінивши доводи, що мають значення для вирішення заяви, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості заяви ОСОБА_2 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Ступакової І.Г., суддів Бітова А.І., Лук'янчук О.В. у даній справі.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід колегії суддів через її необґрунтованість, то провадження по справі підлягає зупиненню, а справа №522/8907/18 передається для визначення судді у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст. 31, 36, 37, 39, 40, 236, 248, 310, 321, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Визнати необґрунтованим заявлений 31 січня 2019 року ОСОБА_2 відвід колегії суддів у складі головуючого судді Ступакової І.Г., суддів Бітова А.І., Лук'янчук О.В.

Зупинити провадження у справі №522/8907/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року.

Передати заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Ступакової І.Г., суддів Бітова А.І., Лук'янчук О.В. для визначення судді для вирішення питання про відвід у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Текст ухвали складено та підписано 19 лютого 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук