Справа № 810/4065/18
Суддя: Губська Олена Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4065/18 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Мухіної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року (дата виготовлення повного тексту рішення невідома) у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів та поновити на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про:

- визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 23 червня 2018 року № 1357 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції;

- визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 9 липня 2018 року № 354 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби позивача з 12 липня 2018 року;

- поновлення позивача на посаді старшого сержанта поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Васильківського ВП ГУНП в Київській області з 12 липня 2018 р.;

- стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 липня 2018 р. по дату винесення рішення судом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби на підставі оскаржуваних наказів є обґрунтованим та правомірним.

До Шостого апеляційного адміністративного суду 14.01.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він зазначає, що судом першої інстанції винесено обґрунтоване рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин по справі та з врахуванням норм чинного законодавства та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

У судовому засіданні 14 лютого 2019 року представник відповідача апеляційну скаргу підтримала. Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ст. 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 серпня 2008 року позивача було призначено на посаду інспектора патрульної служби взводу патрульної служби Васильківського міського відділу з обслуговування міста Василькова та Васильківського району та присвоєно спеціальне звання рядовий міліції згідно з наказом Головного управління МВС України в Київській області № 458о/с.

21 вересня 2009 року позивача було призначено помічником дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Васильківського міського відділу (з обслуговування міста Василькова та Васильківського району), звільнивши його з посади інспектора патрульної служби взводу патрульної служби цього ж відділу, згідно з наказом Головного управління МВС в Київській області № 492 о/с.

07 листопада 2015 р. позивача було звільнено у запас Збройних Сил за п. 63 «к» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), з 7 листопада 2015 р. згідно з наказом Головного управління МВС в Київській області «По особовому складу» № 618 о/с.

Крім того, у цей же день відповідачем було видано наказ «По особовому складу» №1о/с, згідно з яким по Васильківському відділенні відповідно до вимог п.п. 9, 12 розділу ХІ Закону № 580-VIII позивача було призначено поліцейським з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування старший сержант поліції.

15 квітня 2016 року позивача було призначено поліцейським сектора реагування патрульної поліції № 4 Васильківського відділу поліції згідно з наказом відповідача «По особовому складу» № 166о/с.

02 травня 2018 року відповідачем на виконання вимог п. 14 Дисциплінарного статуту та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 р. № 230 (далі - Інструкція № 230), було видано наказ № 911 «Про призначення службового розслідування», яким, зокрема, наказано:

- для проведення службового розслідування створити комісію, головою якої призначити старшого інспектора відділу інспекції з особового складу відповідача старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5, члена комісії - начальника сектору кадрового забезпечення Васильківського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6;

- відсторонити від виконання службових обов'язків за посадою на час проведення службового розслідування позивача.

Підставою для видання названого наказу було те, що 24 квітня 2018 р. до відповідача з Васильківського ВП ГУНП в Київській області надійшла інформація про затримання співробітниками Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та позивача за отримання неправомірної винагороди у сумі 20 500 грн.00 коп.

01 червня 2018 року за результатами службового розслідування відповідачем було складено висновок службового розслідування за фактом затримання окремих працівників Васильківського ВП ГУНП в Київській області, який було затверджено начальником відповідача полковником поліції ОСОБА_9

Зокрема, у вказаному висновку зазначено, що:

- 24 квітня 2018 р. до відповідача з Васильківського ВП ГУНП в Київській області надійшла інформація про затримання співробітниками Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області позивача та 2-х оперуповноважених сектору кримінальної поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області (старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8.). У ході проведення службового розслідування встановлено, що співробітниками Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 368 КК України. Так, 24 квітня 2018 р. о 20.40 по вул. Вокзальній, 27-29, в смт. Глеваха Васильківського р-ну, Київської обл. за отримання неправомірної винагороди у сумі 20 500 грн 00 коп., працівниками Головного управління СБ у м. Києві та Київській області було затримано позивача та названих оперуповноважених. У подальшому їх було затримано у порядку ст. 208 КПК України. У цей же день співробітниками Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області було проведено невідкладні обшуки у службовому кабінеті Васильківського ВП ГУНП в Київській області № 32, який був робочим місцем 2-х оперуповноважених (ОСОБА_7 та ОСОБА_8.), де було вилучено два флеш носії та два блокноти з записами;

- позивач та 2-є оперуповноважених (ОСОБА_7 та ОСОБА_8.) знаходились поза службою у цивільному одязі, без табельно-вогнепальної зброї;

- 26 квітня 2018 р. Печерським районним судом м. Києва позивачу та 2-м оперуповноваженим (ОСОБА_7 та ОСОБА_8.) було обрано запобіжні заходи у вигляді цілодобового тримання під вартою з носінням електронного засобу контролю;

- досудове розслідування триває. Позивач на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від надання будь-яких пояснень;

- інформація щодо затримання позивача знайшла своє підтвердження;

- про закінчення службового розслідування та необхідність звільнення позивача на підставі п. 7 Дисциплінарного статуту (за порушення дисципліни), а саме: вимог п. 3 ст. 11 розділу ІІ Закону № 580-VIII, що виразилося у вчиненні діяння, яке викликало суспільний резонанс та негативно впливає на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її.

23 червня 2018 року відповідачем було видано наказ № 1357, п. 3 якого за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту в частині дотримання законодавства, а саме: вимог п. 3 ст. 11 розділу ІІ № 580-VIII, що виразилось у вчинені діяння, яке викликало суспільний резонанс та негативно впливає на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її, позивача звільнити зі служби в поліції .

З цим наказом позивач був ознайомлений 27 червня 2018 р., що підтверджується відміткою на його тексті. Так, позивачем на тексті наказу № 1357 зроблено запис «Ознайомлений з висновком службового розслідування не згоден. ОСОБА_4 27.06.2018 р.» та запис «Ознайомлений з наказом ОСОБА_4 27.06.2018». Біля кожного запису міститься підпис позивача.

09 липня 2018 року відповідачем було видано № 354 о/с, яким відповідно до Закону № 580-VIII позивача було звільнено зі служби за п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст. 77, позивача з 12 липня 2018 р. Підстава: наказ відповідача від 23 червня 2018 р. № 1357.

З цим наказом позивач був ознайомлений 12 липня 2018 року під підпис, що підтверджується відміткою на його тексті.

Крім того, 12 липня 2018 року позивач отримав трудову книжку на своє ім'я, що підтверджується розпискою.

Вважаючи наказ відповідача від 23 червня 2018 року № 1357 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції та наказ відповідача від 9 липня 2018 року № 354 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби позивача з 12 липня 2018 року протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для скасування наказів № № 1357 та № 354 о/с є порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, а саме, неповідомлення позивача про призначення службового розслідування; порушення порядку його проведення та не ознайомлення позивача з висновком службового розслідування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року (далі - Закон № 580-VIII).

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина перша статті 17 Закону № 580-VIII).

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з пунктом 4 Розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 19 Закону № 580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Водночас згідно з пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону № 580-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статей 2, 5 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Положеннями статті 7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

У статті 12 Дисциплінарного статуту ОВС наведено перелік дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, серед яких - звільнення з органів внутрішніх справ (пункт 8), що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові наступного змісту: "Я, (прізвище, ім»я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки».

Згідно зі статтею 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

В свою чергу, порядок проведення службового розслідування урегульовано Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яку затверджено наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція № 230).

Відповідно до підпункту 2.2.2 пункту 2.1. розділу ІІ Інструкції№230, реєстрація в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового та начальницького складу кримінальне правопорушення є підставою для службового розслідування.

Пунктом 1.2 Інструкції № 230 визначено, що службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

За змістом пункту 5.4 Інструкції № 230 якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, зі змісту наказу №1357 вбачається, що підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції був висновок за результатами проведення службового розслідування.

Згідно з п. 3 резолютивної частини наказу № 1357 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції «за порушення службової дисципліни, статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, а саме: вимог пункту 3 статті 11 розділу ІІ Закону України № 580-VIII, що виразилось у вчинені діяння, яке викликало суспільний резонанс та негативно впливає на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її»

При цьому, пунктом 6.3 Інструкції № 230 визначено права особи рядового або начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, зокрема, така особа має право: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Також, в даному пункті Інструкції № 230 зазначено, що забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового або начальницького складу письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового або начальницького складу, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідні положення Інструкції № 230 знаходять своє відображення і в положеннях Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Так, відповідно до частини 5 статті 14 Дисциплінарного статуту, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Відповідно до вимог абз. 4 п.п. 6.2.2 п. 6.2 розділу VI Інструкції у разі відмови опитуваної особи надати пояснення виконавець службового розслідування зобов'язаний в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта.

З наявної в матеріалах справи копії матеріалів службового розслідування № 274 вбачається, що вони містить, зокрема, документи, які стосуються 2-х оперуповноважених (ОСОБА_7 та ОСОБА_8.) та які не стосуються позивача, оскільки жодним чином не характеризують його як співробітника поліції та не підтверджують вчинення ним протиправних дій як особою, щодо якої проводилося розслідування.

При цьому, матеріали службового розслідування містять пояснення позивача (заповнений ним особисто бланк) про відмову давати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України. Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що вказані пояснення не можуть вважатися такими, що були відібрані відповідно до вимог Інструкції. До вказаного висновку суд прийшов на підставі показів свідків - голови комісії з проведення службового розслідування ОСОБА_5 та дільничного інспектора Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10

Так, згідно з показами ОСОБА_10 він, на прохання безпосереднього керівника (старшого дільничного) відвіз позивачу для заповнення чистий бланк пояснень. Заповнений ним бланк (без зазначення дати його заповнення) у цей же день він забрав у позивача та передав своєму керівнику.

Оглянувши у судовому засіданні бланк пояснень позивача від 29 травня 2018 року, ОСОБА_10 підтвердив, що це саме той бланк, який власноручно заповнив позивач. Водночас, зазначив, що коли він повертав заповнений позивачем бланк, той не містив дати та підпису ОСОБА_5

Крім того, у матеріалах службового розслідування міститься заповнений позивачем бланк пояснень, в якому не заповнено графу щодо особи, яка їх відібрала.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що про призначення та проведення службового розслідування позивача не було повідомлено. Так само, не відбиралися у позивача і письмові пояснення. Доказів на підтвердження того, що позивач відмовився надавати такі пояснення не надано та не встановлено судом першої інстанції.

При цьому, позивач не був ознайомлений із висновком службового розслідування. Дана обставина підтверджується матеріалами службового розслідування та поясненнями позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції, що також не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що під час проведення службового розслідування відповідачем було порушено порядок його проведення.

При цьому, як було зазначено вище, частиною 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Проте, як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, відповідачем вказані чинники не враховувалися при застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

При цьому, як було зазначено вище, оскаржуваним наказом від 23 червня 2018 року № 1357 позивача було звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту в частині дотримання законодавства, а саме: вимог п. 3 ст. 11 розділу ІІ Закону № 580-VIII, що виразилось у вчинені діяння, яке викликало суспільний резонанс та негативно впливає на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її.

Так, відповідно до ч.3 ст. 11 Закону № 580-VIII рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Про порушення позивачем вказаної норми Закону № 580-VIII, відповідачем зроблено висновок на підставі аналізу матеріалів службового розслідування. Разом з тим, дослідивши матеріали вказаного службового розслідування, колегія суддів зазначає, що в них відсутнє будь-яке обґрунтування, на підставі якого відповідачем зроблено висновок про вчинення позивачем діянь, які викликали суспільний резонанс та негативно впливають на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її.

При цьому, як вбачається з матеріалів службового розслідування, позивача фактично було звільнено на підставі п.10 ст. 77 Закону № 580-VIII, відповідно до якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Разом з тим, приписами частини першої статті 62 Конституції України обумовлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено зі служби з Національної поліції на підставі висновку службового розслідування від 01 червня 2018 року, затвердженого начальником ГУНП в Київській області ОСОБА_9, проведеного за фактом порушення відносно позивача кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 та частиною третьою статті 368 КК України, за відсутності при цьому рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить принципу презумпції невинуватості, регламентованому частиною 1 ст. 62 Конституції України.

У рішенні від 10.02.1995 в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З урахуванням приписів частини першої статті 62 Конституції України колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку має місце підозра, висунута позивачу за фактом вчинення кримінального правопорушення, та відсутні достатні й необхідні правові підстави вважати, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни передбаченого Дисциплінарним статутом ОВС України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2015 року у справі № 21-587а14.

Враховуючи відсутність вироку суду на момент звільнення позивача за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність звільнення позивача без встановлення вини у вчиненні саме дисциплінарного проступку.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі №802/522/16-а.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 23 червня 2018 року № 1357 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» в частині накладення на ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції та наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 9 липня 2018 р. № 354 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби ОСОБА_4 з 12 липня 2018 року та про поновлення позивача на посаді старшого сержанта поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з моменту звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів та поновити на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повне судове рішення складено 18.02.2019