Справа № 159/570/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/570/19
Провадження № 2-а/159/29/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу ПП у м. Умані УПП у Черкаській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 30.01.19 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії НК № 282293 від 20.01.19 р., винесену відповідачем як поліцейським про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з оскаржуваною постановою його притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 132 1 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. ОСОБА_3 оскаржуваної постанови слідує, що суть правопорушення полягає у тому, що він о 12 год. 10 хв. 20.01.19 р. керував автомобілем марки «Вольво», д/н НОМЕР_1 (далі - т/з), на 552 км а/д М 12 Стрий Знам»янка; перевозив великогабаритний вантаж в ожеледицю, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Дії відповідача по винесенню оскаржуваної постанови вважає неправомірними, оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права та на основі неналежного доказу вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ст. 132 1 КУпАП. Зазначає, що оскаржувана постанова всупереч ст. ст. 251, 252 КУпАП, постановлена без доказів вчинення ним вказаного вище правопорушення. Дійсно, 20.01.19 р. він здійснював рух вказаним вище автомобілем на 552 км а/д Київ Знам»янка, перевозив великогабаритний вантаж. Однак, жодних ПДР України він не порушував. Покликаючись на п. 25.5 ПДР України, п. п. 4, 14, 15 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затверджених постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, зазначає, що він рухався згідно з Дозволом № 13008901 15253 НГ від 14.01.19 р.. Покликаючись на п. 2.3 ПДР України, зазначає, що ним під час руху було неухильно дотримано ПДР України, погодні умови були сприятливими (не було ні дощу, ні снігу, ні снігопаду), дорожнє покриття було чистим (усе полотно дороги було очищене від залишків минулого снігу та посипане піщано солевою сумішшю); жодних ознак ожеледиці чи ожеледиці не було. Перед його т/з рухалась спеціалізована машина дорожніх служб і здійснювала посипання дороги. У вказаний у постанові час його т/з було зупинено відповідачем для перевірки наявності дозвільних документів. Після зупинки та перевірки документів було встановлено, що документація у порядку. Відповідач повідомив йому, що щодо нього буде винесено постанову за рух в умовах ожеледиці та снігопаду. На жодні його заперечення, пояснення, доводи відповідач не реагував. Він вимагав надати можливість написати свої пояснення, заперечення до прийняття рішення. Однак, поки він писав пояснення, відповідач виніс оскаржувану постанову, хоча ні снігу, ні ознак ожеледиці, ні дорожнього знаку «Ожеледиця», передбаченого п. п. 7.12 п. 7 розд. 33 «Дорожні знаки» ПДР України на дорозі у межах патрулювання відповідачем не було. Під час його руху жодного погіршення погодніх умов не було. Після перевірки документів відповідач послався також на те, що за прогнозом погоди на 20.01.19 р. може бути ожеледиця, тому, згідно з пред»явленим ним Дозволом він не має права рухатись. Зазначає, що усі його дії відповідали ПДР України, тому з твердженням відповідача про вчинення адмінправопорушення він не згідний. На його прохання залучити свідків адмінправопорушення до оформлення його матеріалів, відповідач відмовив, що свідчить про необ»єктивність та безпідставність звинувачень. У оскаржуваній постанові не викладено його пояснень, немає посилання на докази вчинення правопорушення, відповідач не спростував і не заперечив його тверджень, викладених у поясненні. Вважає, що його винуватість у вчиненні вказаного вище правопорушення не доведена. Покликаючись на ст. ст. 33, 251, 252, 222 КУпАП, зазначає, що відповідач дійшов хибного висновку про його винуватість; така не доведена, його дії не підпадають під поняття адмінправопорушення. Вважає, що неправомірними діями відповідача було порушено його законні права та інтереси. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 31.01.19 р. розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копію вказаної вище ухвали суду та позовної заяви з додатками відповідачем отримано 04.02.19 р..

За станом на 15.02.19 р. відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та не підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Стаття 132 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, 20.01.19 р. відповідачем на 552 км а/д Стрий Знам»янка було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, керуючи автомобілем марки «Вольво», д/н НОМЕР_1, 12 год. 10 хв. 20.01.19 р. перевозив перевозив великогабаритний вантаж за поганих погодніх умов, а саме (снігопад, ожеледиця), чим порушив п. 22.5 ПДР України, скоїв правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Додатків до постанови немає. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис.

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як зазначено у п. 4 розділу «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових т/з» Правил, рух великовагових та великогабаритних т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі, зокрема, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених т/з.

Відповідно до п. 15 Правил водіям великогабаритних та великовагових транспортних засобів забороняється, зокрема, рухатися в умовах туману, ожеледиці, снігопаду та в інших умовах недостатньої видимості.

Аналогічні вимоги зазначені і у Дозволі від 14.01.19 р., копія якого надана суду позивачем, а саме: заборона руху під час погіршення погодних умов (туман, сильні опади, ожеледиця, снігопад тощо).

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, відповідачем було винесено щодо позивача оскаржувану постанову.

У судовому засіданні не знайшли свого ствердження доводи позивача у тій їх частині, що свої письмові пояснення відповідачеві, копію яких він надав у розпорядження суду, ним надано до винесення відповідачем оскаржуваної постанови, так як у тексті такого пояснення самим позивачем зазначено, що він не погоджується з оскаржуваною постановою, тобто, на момент написання пояснень позивачеві було відомо про зміст оскаржуваної постанови, таким чином вона вже була винесеною. У своїх поясненнях позивач не зазначав, що він надає певні пояснення до моменту розгляду відповідачем справи по суті.

Також суд враховує, що будь яких клопотань у тексті пояснень позивачем також не відображено.

Однак, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Будь яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, відповідачем суду не надано.

Крім того, відповідачем вмінено позивачеві вчинення адмінправопорушення, суть якого полягає у перевезенні великогабаритного вантажу за поганих погодніх умов, а саме (снігопад, ожеледиця), хоча п. 15 Правил водіям великогабаритних та великовагових транспортних засобів забороняється рухатися не за поганих погодніх умов, а в умовах туману, ожеледиці, снігопаду та в інших умовах недостатньої видимості.

Тобто, відповідачем вмінено як правопорушення вчинення дій, що не визначені як правопорушення прямо чинним законодавством.

Поняття недостатньої видимості визначено у п. 1.10 ПДР України, за яким це - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прихзодить до висновку, що у судовому засіданні знайшли своє ствердження доводи позивача у тій їх частині, що оскаржувана постанова відповідачем як поліцейським винесена без належного дослідження доказів, неправомірно, а тому не може буви визнана законною та підлягає до скасування.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки доказів наявності винуватості позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення у судовому засіданні не здобуто, є підстави для закриття провадження у справі у зв"язку з відсутністю у його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 132 - 1 КУпАП.

Тому суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови, закриття провадження у справі щодо позивача за відсутністю у його діях складу вказаного вище адмінправопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, ч. 2 ст. 122, ст. ст. 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278 КУпАП, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 282293 від 20.01.19 р., винесену ОСОБА_2 як поліцейським про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132 1 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 510 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132 1 КУпАП закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, 16.12.83 р. н., паспорт серії АС № 652332, проживає за адресою: 45002, м. Ковель Волинської області, вул. Лисенка, 43.

Відповідач: ОСОБА_2, місце служби суб»єкта владних повноважень: 18002, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21.

Головуючий:ОСОБА_3