Справа № 0440/6093/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Справа № 0440/6093/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №0440/6093/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 27.06.2018 року № про збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) в розмірі 444058,30 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 355246,64 грн., за штрафними санкціями - 88811,66 грн.

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 0440/6093/18 та у зв'язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Павловському Д.П.

Ухвалою від 16.08.2018р. суд (суддя Павловський Д.П.) ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №0440/6093/18 за вищезазначеним позовом.

17.10.2018р. за розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду №2715д від 17.10.2018р. було призначено повторний автоматизований розподіл справи судді Павловського Д.П.

У зв'язку з повторним автоматизованим перерозподілом адміністративна справа №0440/6093/18 була передана для розгляду судді Барановському Р.А.

18.10.2018р. суд (головуючий суддя - Барановський Р.А.) ухвалив прийняти до провадження адміністративну справу №0440/6093/18 та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №0440/6093/18 у спрощеному провадженні.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_2 зазначено про невідповідність висновків акта перевірки в частині завищення валових витрат за 2015-2017рр. обставинам справи внаслідок порушення контролюючим органом матеріальних норм Податкового кодексу України. Позивач вважає, що контролюючий орган при винесенні спірного рішення дій протиправно, оскільки під час перевірки, визнаючи або не визнаючи витрати позивача, підтверджені проведеними банком платіжними дорученнями, не керувався нормами законодавства України.

Позиція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області аргументована правомірністю оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій. Так, проведеною контролюючим органом перевіркою встановлено, зокрема, включення ФОП ОСОБА_2 витрат, які не підтверджені документально.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець від 16.01.2001р. згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2.

До основних видів економічної діяльності позивача (за КВЕД) належить:

77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів. н. в. і. у.;

82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.;

46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;

46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього;

47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний);

47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;

47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах;

47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах;

47.43 Роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, запису, відтворення звуку й зображення;

47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах;

47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах;

47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах;

52.10 Складське господарство;

56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування;

56.30 Обслуговування напоями;

63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.;

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

У період з 10.04.2018р. по 23.04.2018р. фахівцями Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку, за результатами якої відповідачем складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017» за №24105/04-36-13-05/НОМЕР_1 від 08.05.2018р. (далі - акт перевірки).

В ході перевірки правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених в додатку Ф2 (2015 рік) та у додатку Ф4 (2016-2017 роки) до податкових декларацій та витрат, досліджених від час перевірки, податковим органом встановлено завищення ФОП ОСОБА_2 витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу на загальну суму 1 939 528, 27 грн. (в т.ч.: за 2015 рік на суму 672 581, 85 грн., за 2016 рік - 692 827, 52 грн., за 2017 рік - 574 118, 90 грн.), а саме:

-за податковою декларацією за 2015 рік (№ від 09.02.2016р.) платником задекларовано доходи у розмірі 712 680, 63 грн., однак за даними перевірки позивачем понесено витрати в сумі 40 098, 78 грн. (відхилення - 672 581, 85 грн.);

-за податковою декларацією за 2016 рік (№ від 02.02.2017р.) платником задекларовано доходи у розмірі 797 161, 69 грн., однак за даними перевірки позивачем понесено витрати в сумі 104 334, 17 грн. (відхилення - 692 827, 52 грн.);

-за податковою декларацією за 2017 рік (№ від 07.02.2016р.) платником задекларовано доходи у розмірі 653 944, 20 грн., однак за даними перевірки позивачем понесено витрати в сумі 79 825, 30 грн. (відхилення - 574 118, 90 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення перевірки відповідачем 10.04.2018р. ФОП ОСОБА_2 вручено письмовий запит стосовно надання первинних документів, в тому числі виписок банку.

Водночас, як зауважує відповідач, ФОП ОСОБА_2 до перевірки були надано лише виписки по рахунку НОМЕР_3 в частині витрат за обслуговування банком «Укрсоцбанк», виписки по рахунку НОМЕР_3 про надходження коштів від орендарів та інших контрагентів, по яким надано до перевірки договори, виписки про надходження коштів по терміналу по рахунку НОМЕР_3.

Банківські виписки про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за товарно-матеріальні цінності/послуги) безготівкових коштів по розрахунковим рахункам в повному обсязі, ФОП ОСОБА_2 в ході перевірки не надано.

Листом від 16.04.2018р. ФОП ОСОБА_2 відмовлено у наданні до перевірки банківських виписок про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за товарно-матеріальні цінності/послуги) безготівкових коштів по розрахунковим рахункам в повному обсязі на підставі того, що «мені як підприємцю, не потрібно розносити дані руху коштів по бухгалтерським рахункам згідно Плану бухгалтерських рахунків, як це робить юридична особа на підставі банківських виписок, а тому банківські виписки мені не потрібні».

При цьому, контролюючий орган зазначив, що за Доповідною запискою №5072/04-36-13-05 від 23.04.2018р. на адресу юридичного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було направлено матеріали для звернення до суду із заявою про розкриття банківської таємниці відносно ФОП ОСОБА_2 шляхом надання роздруківки про рух грошових коштів (список операцій) в розрізі контрагентів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р. по розрахунковим рахункам НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8.

Так, за підсумками даної перевірки контролюючий орган дійшов до висновку щодо порушення ФОП ОСОБА_2:

-п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України у результаті ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за 2015-2017 рр., а саме відомостей про рух коштів на розрахунковим рахункам НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8;

-п. 46.1 ст. 46, п.п. 47.1.3 п. 47.1 ст. 47, п. 51.1. ст. 51, абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України у вигляді не відображення платником в податкових розрахунках сум доходу за формою ДФ за I-й квартал 2015р., III-й квартал 2015р. - IV-й квартал 2017р. як доходу нарахованого і виплаченого фізичним особам-підприємцям за придбані ТМЦ та послуги за ознакою 157 (дохід виплачений самозайнятій особі);

-п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у результаті чого платником визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015-2017р.р. в сумі 355 246, 64 грн., в тому числі: за 2015 рік в сумі 127 196, 28 грн., за 2016 в сумі 124 708, 96 грн., за 2017 рік в сумі 103 341, 40 грн.;

-абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464 від 08.07.2010р., у результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 281 772, 13 грн., в т.ч. за 2015 рік - 85 840, 13 грн., за 2016 рік - 93 951, 00 грн., за 2017 рік - 1 019 891,00 грн.;

-п. 163.1 ст.163, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого платником визначено суму податкових зобов'язань з військового збору 2015-2017р.р. в сумі 29 092, 92 грн., в т.ч. за 2015 рік - 10 088,72 грн., за 2016 рік - 10 392, 41 грн., 2017 рік - 8611,79 грн.

-ФОП ОСОБА_2 надано роз'яснення щодо необхідності подання таблиці 3 додатка 6 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015р. за період 2015-2017рр.

-п.п.198.5 «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла в момент вчинення правопорушення), у результаті чого платником занижено податок на додану вартість за 2015-2017р.р. в загальній сумі 224 507, 63 грн., в тому числі за грудень 2017р. на суму 224 507, 63 грн.;

-п.п.198.5 «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла в момент вчинення правопорушення), в результаті чого в результаті чого податковим органом встановлено завищення платником від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (21 рядок Декларації), в загальній сумі 209 287, 00 грн., в тому числі за грудень 2017 року - в сумі 209 287, 00 грн.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області сформовано податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2018р., яким збільшено грошове зобов'язання ФОП ОСОБА_2 за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (код платежу 11010500) на 444 058, 30 грн. (в т.ч.: за основним зобов'язанням на 355 246, 64 грн., за штрафними санкціями - 88 811, 66 грн.).

Не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 16.1.4 пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України).

Положеннями п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІУ від 16.07.1999р. (далі - Закон №996).

Згідно з ч.2 ст.3 цього Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. (далі - Наказ №88).

Відповідно до п.1.2 Наказу №88 - господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу №88).

Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірено наявність у позивача необхідних первинних документів за господарськими операціями з метою визначення витрат, а також встановлення зв'язку між понесеними витратами і господарською діяльністю платника податку.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що підставою для висновків контролюючого органу щодо порушення ФОП ОСОБА_2 норм Податкового кодексу України слугували надані платником банківські виписки про рух грошових коштів, з огляду на таке.

Згідно п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України - об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Так, в ході проведення перевірки 10.04.2018р. ФОП ОСОБА_2 вручено письмовий запит стосовно надання первинних документів, в тому числі виписок банку, які позивачем в ході перевірки не надано.

ФОП ОСОБА_2 на перевірку надано тільки платіжні доручення про сплату постачальникам за отримані ТМЦ (послуги) без фактичного підтвердження списання грошових коштів з розрахункового рахунку НОМЕР_3, а саме: не надано банківські виписки про рух грошових коштів.

Крім того, ФОП ОСОБА_2 надано на перевірку тільки виписки по рахунку НОМЕР_3 в частині витрат за обслуговування банком АКБ «Укрсоцбанк», виписки по рахунку НОМЕР_3 про надходження коштів від орендарів та інших контрагентів, по яким надано до перевірки договори, виписки про надходження коштів по терміналу по рахунку НОМЕР_3, у зв'язку з чим податковий орган дійшов до висновку щодо відсутності документального підтвердження витрат по придбанню позивачем товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ)/послуг.

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 в порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, документально не підтверджено витрати по придбанню ТМЦ/послуг у зв'язку з ненаданням до перевірки банківських виписок про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за ТМЦ, послуги) безготівкових коштів за 2015 рік на загальну суму 655 244, 18 грн., в т.ч.:

-вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 538 682, 66 грн.;

-інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - 116 561, 52 грн.

Отже, з огляду на не те, що позивачем не надано контролюючому органу до перевірки банківські виписки про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за ТМЦ, послуги) безготівкових коштів за 2015 рік, відповідач вважає, що витрати ФОП ОСОБА_2 на розрахункове касове обслуговування АКБ «Укрсоцбанк» у розмірі 5355, 12 грн. не пов'язані з веденням господарської діяльності, тому, як наслідок, платником в порушення вимог п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України завищено задекларовані показники вартості документально підтверджених витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу від здійснення діяльності за 2015 рік на загальну суму 5355, 12 грн.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

Перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою -підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено пунктом 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, який не містить посилань на амортизаційні нарахування.

Пунктом 2 ст. 3 Закону №996 передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Згідно зі ст. 2 Закону №996 дія даного закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на суб'єктів підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Тобто, з наведеного слідує, що ведення бухгалтерського обліку складу витрат на придбання основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, для фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування законодавством не передбачено.

Отже, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не включає до складу витрат суму амортизації основних засобів та нематеріальних активів.

З огляду на викладене, фахівці Головного управління ДФС у Дніпропетровській області дійшли до висновку, що в порушення п. 177.2 ст. 177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2 завищено документально підтверджені витрати за 2015р. за рахунок включення амортизації основних засобів на загальну суму 11 982,55 грн.

Також, як стверджує в акті перевірки відповідач, в ході проведення перевірки позивачем не підтверджено витрати, пов'язані з господарською діяльністю за 2016 рік в сумі 692 827, 52 грн.

Згідно п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України - об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Під час проведення перевірки 10.04.2018р. ФОП ОСОБА_2 вручено письмовий запит стосовно надання первинних документів, в тому числі виписок банку, однак ФОП ОСОБА_2 в ході перевірки такі документи не надано до податкового органу, проте позивачем надано платіжні доручення про сплату постачальникам за отримані ТМЦ (послуги) без фактичного підтвердження списання грошових коштів з розрахункового рахунку НОМЕР_3 у вигляді банківських виписок про рух грошових коштів.

Таким чином, відповідач дійшов до висновку, що ФОП ОСОБА_2 в порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України документально не підтверджено витрати по придбанню ТМЦ (послуг) з огляду на відсутність банківських виписок про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за ТМЦ, послуги) безготівкових коштів за 2016 рік на загальну суму 654 712, 71 грн., в т.ч.:

-вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 521 044, 31 грн.;

-інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - 133 668, 40 грн.

Отже, з огляду на не те, що позивачем не надано контролюючому органу до перевірки банківські виписки про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за ТМЦ, послуги) безготівкових коштів за 2016 рік, відповідач вважає, що витрати ФОП ОСОБА_2 на розрахункове касове обслуговування АКБ «Укрсоцбанк» у розмірі 7493, 93 грн. не пов'язані з веденням господарської діяльності, тому, як наслідок, платником в порушення вимог п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України завищено задекларовані показники вартості документально підтверджених витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу від здійснення діяльності за 2016 рік на загальну суму 7493, 93 грн.

Крім того, з огляду на викладене, відповідач зазначив, що ФОП ОСОБА_2 в порушення п. 177.2 ст. 177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України завищено документально підтверджені витрати за 2016р. за рахунок включення амортизації основних засобів на загальну суму 30 620, 88 грн.

Також, як стверджує в акті перевірки відповідач, в ході проведення перевірки позивачем не підтверджено витрати, пов'язані з господарською діяльністю за 2017 рік в сумі 574 118, 90 грн.

Згідно п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України - об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Під час проведення перевірки 10.04.2018р. ФОП ОСОБА_2 вручено письмовий запит стосовно надання первинних документів, в тому числі виписок банку, однак ФОП ОСОБА_2 в ході перевірки такі документи не надано до податкового органу, проте позивачем надано платіжні доручення про сплату постачальникам за отримані ТМЦ (послуги) без фактичного підтвердження списання грошових коштів з розрахункового рахунку НОМЕР_3 у вигляді банківських виписок про рух грошових коштів.

Таким чином, відповідач дійшов до висновку, що ФОП ОСОБА_2 в порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України документально не підтверджено витрати по придбанню ТМЦ (послуг) з огляду на відсутність банківських виписок про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за ТМЦ, послуги) безготівкових коштів за 2017 рік на загальну суму 560 919, 15 грн., в т.ч.:

-вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 494 444, 39 грн.;

-інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - 66 474, 76 грн.

Отже, з огляду на не те, що позивачем не надано контролюючому органу до перевірки банківські виписки про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за ТМЦ, послуги) безготівкових коштів за 2017 рік, відповідач вважає, що витрати ФОП ОСОБА_2 на розрахункове касове обслуговування АКБ «Укрсоцбанк» у розмірі 8199, 75 грн. не пов'язані з веденням господарської діяльності, тому, як наслідок, платником в порушення вимог п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України завищено задекларовані показники вартості документально підтверджених витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу від здійснення діяльності за 2017 рік на загальну суму 8199, 75 грн.

Крім вищезазначеного, в ході перевірки визначення платником суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб:

-за податковою декларацією за 2015 рік (№ від 09.02.2016р.) платником задекларовано суму податку до сплати у розмірі 30,12 грн., однак за даними перевірки сума податку, що підлягала до сплати позивачем склала 127 226, 40 грн. (відхилення - 127 196, 28 грн.);

- податковою декларацією за 2016 рік (№ від 02.02.2017р.)платником задекларовано суму податку до сплати у розмірі 229,29 грн., однак за даними перевірки сума податку, що підлягала до сплати позивачем склала 124 938, 25 грн. (відхилення - 124 708, 96 грн.);

-за податковою декларацією за 2017 рік (№ від 07.02.2016р.) платником задекларовано суму податку до сплати у розмірі 478, 11 грн., однак за даними перевірки сума податку, що підлягала до сплати позивачем склала 103 819, 51 грн. (відхилення - 103 341, 40 грн.).

Згідно вимог п. 177.1 ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб -підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 31.12.2015р.) - ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті), у тому числі але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування (15 відсотків - 2015) щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України - об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

В ході проведеної перевірки контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 п.177.1 ст.177, п. 177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України в результаті заниження завищення задекларованих документально підтверджених витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу від здійснення діяльності та встановлено заниження сум чистого оподатковуваного доходу за 2015-2017р.р. на загальну суму 1 939 528, 27 грн, а саме: за 2015 рік - 672 581, 85 грн, за 2016 рік - 692 827,52 грн, за 2017 рік - 574 118, 90 грн.

З огляду на викладене, відповідач дійшов до висновку щодо донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності з урахуванням вимог п.167.1 статті 167 Податкового кодексу України за 2015-2017р.р. на загальну суму 355 246, 64 грн. (в тому числі: за 2015 рік в сумі 127 196, 28 грн., за 2016 рік в сумі 124 708, 96 грн., за 2017 рік в сумі 103 341, 40 грн.).

Таким чином, надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд зазначає, згідно частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

З огляду на вищенаведене, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених ФОП ОСОБА_2 позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49600, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський