Справа № 815/26/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

15 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/26/18

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Стас Л.В., Турецької І.О., розглянувши питання про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.12.2017 року.

Повне судове рішення суду першої інстанції у даній справі складено 25.05.2018 року, копію якого отримано відповідачем 04.06.2018 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, 21.06.2018 року відповідачем було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року вказану апеляційну скаргу повернуто скаржнику у звязку з не усуненням її недоліків, а саме у звязку з не представленням документу про сплату судового збору у розмірі 9584,33 грн.

15.01.2019 року відповідачем повторно подано апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року.

Разом із апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт послався на те, що ним було подано первинну апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року в межах строку, визначеного КАС України. Поряд з цим, апелянт зазначив, що подану апеляційну скаргу було залишено без руху у звязку з несплатою судового збору, надавши строк на усунення недоліків. Апелянт вказав, що ним було подано клопотання про продовження строку на виконання вимог ухвали суду у звязку із відсутністю бюджетних асигнувань для сплати потрібної суми судового збору, проте ухвалою суду апеляційної інстанції подану скаргу повернуто скаржнику. Водночас, апелянт вказав, що ним вчинялись всі можливі дії щодо отримання додаткових асигнувань задля можливості профінансувати свої видатки. На підставі наведеного, апелянт зазначає, що наявні всі підстави вважати, що причини, у звязку із якими, скаржник був позбавлений можливості своєчасно додати до апеляційної скарги документ про сплату судового збору, є поважними. З огляду на викладене, апелянт просив визнати поважними причини пропуску строку звернення із апеляційною скаргою та поновити такий строк.

Враховуючи, що вказана апеляційна скарга була подана відповідачем після закінчення строку, встановленого ст. 295 КАС України, а наведені апелянтом підстави причин пропуску такого строку були визнані неповажними, ухвалою Пятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року, наведену апеляційну скаргу було залишено без руху та запропоновано апелянту протягом десяти днів з дати отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутись до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

На виконання вимог наведеної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Проте, у вказаному клопотанні апелянтом зазначені аналогічні обставини для поновлення строку на оскарження судового рішення у даній справі, що були наведені у клопотанні при поданні апеляційної скарги, та які, в свою чергу, були визнані судом неповажними.

Так, апелянт вказує на неможливість оплати судового збору у даній справі.

Водночас, посилаючись, як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі, на відсутність коштів на оплату судового збору, як під час звернення із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження разом з апеляційною скаргою, а так само звертаючись із таким клопотанням на виконання ухвали суду про залишення скарги без руху, апелянтом не надано доказів, що підтверджують обставини відсутності у нього коштів для проведення оплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з моменту отримання оскаржуваного рішення у червні 2018 року та до моменту подання даної апеляційної скарги у січні 2019 року, та відповідно не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою.

На наведені обставини судом апеляційної інстанції було звернуто увагу в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху та апелянту надано відповідний строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення та надання відповідних доказів на підтвердження цих обставин, проте, навіть при представленні судом строку, апелянтом не надано таких доказів.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке подано на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги, апелянт вказує, що підтвердженням неможливості сплати належної суми судового збору в період часу з серпня 2018 року по кінець грудня 2018 року є надані останнім копії листів Головного управління ДКСУ в Одеській області «Про надходження документів щодо безспірного списання».

Проте, як вже зазначалось судом в ухвалі про залишення поданої скарги без руху, додані апелянтом до заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження копії листів ГУДКС України в Одеській області «Щодо надходження документів щодо безспірного стягнення» самі по собі не свідчать про відсутність у апелянта коштів на оплату судового збору та неможливість здійснення такої сплати протягом усього періоду часу з моменту отримання оскаржуваного рішення у червні 2018 року та до моменту подання даної апеляційної скарги у січні 2019 року.

Також, як зазначалось судом в ухвалі про залишення поданої скарги без руху, додана до апеляційної скарги копія листа апелянта на адресу ДФС України щодо неналежного фінансування видатків щодо сплати судового збору у червні 2018 року жодним чином не підтверджує відсутність у апелянта коштів на оплату судового збору у даній справі, у строк, встановлений для подання апеляційної скарги. У вказаному листі, на який посилається апелянт, лише вказано про неналежне фінансування ГУ ДФС в Одеській області щодо оплати судового збору, проте не вказано про відсутність у апелянта коштів на оплату судового збору у даній справі у строк, встановлений для подання апеляційної скарги та наданий судом при залишенні первинної скарги відповідача без руху.

Так само з листа апелянта на адресу ДФС України щодо неналежного фінансування видатків щодо сплати судового збору станом на листопад 2018 року неможливо встановити обставини відсутності у апелянта коштів на оплату судового збору у даній справі.

Крім того, обставини, на які посилається апелянт, щодо подання апелянтом попередньої апеляційної скарги та її повернення у звязку з не усуненням недоліків поданої апеляційної скарги також не можуть бути визнані судом апеляційної інстанції в якості поважних причин пропуску апелянтом строку звернення із апеляційною скарго, оскільки первісна апеляційна скарга відповідача була повернута ухвалою суду апеляційної інстанції від 10 серпня 2018 року, а з повторною скаргою апелянт звернувся лише 15.01.2019 року, тобто, зі сплином близько 5-ти місяців від наведеної дати.

З огляду на викладене, наведені апелянтом у заявленому клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження жодним чином не обґрунтовують поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі, є неповажними.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Пономарьов проти України» (рішенні від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини нагадав про необхідність розуміння права на справедливий розгляд судом з урахуванням принципу юридичної визначеності, який є одним із аспектів верховенства права. В цьому рішенні ЄСПЛ наголосив, що ця справа стосується не екстраординарного перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду в порядку нагляду чи за нововиявленими обставинами (див., серед інших справ, рішення у справі «Трегубенко проти України» (Tregubenko v. Ukraine), заява № 61333/00, пп. 34-38, рішення від 2 листопада 2004 року; та рішення у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-34, рішення від 18 листопада 2004 року), а відновлення провадження через значний період часу шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_3 проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Частиною 3 статті 298 КАС України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, оскільки у апелянта закінчився строк наданий судом для надання заяви та доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року (з урахуванням дати отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та часу поштового пересилання), а наведені апелянтом у клопотанні, що надіслано ним на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 299, 325, 328, 329 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку статті 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька