Справа № 826/7764/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7764/18 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Губської О. А., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Чернігівський обласний військовий комісаріат про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності щодо непризначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»; зобов`язання призначити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що законодавством встановлено лише одне обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги її розмір. При цьому право на отримання допомоги перебуває в залежності з моментом встановлення інвалідності, а не з моментом звільнення зі строкової військової служби, всупереч висновку суду першої інстанції.

Окремо апелянт наголошує на помилковості висновку суду першої інстанції щодо того, що висновок не було направлено третьою особою до відповідача, оскільки протилежне спростовується матеріалами справи.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 21.01.2019 р. за вх. № 2074, в якому відповідач зазначає, що судом першої інстанції був вірно встановлений факт проходження позивачем строкової військової служби та встановлення йому інвалідності зі спливом 29 років після звільнення.

Позиція відповідача обгрунтована тим, що висновок від третьої особи на адресу Міністерства не надходив.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 31.01.2019 р. за вх. № 3567, в якому третя особа зазначає, що позивачем не було додано до заяви документ, що свідчить про причини та обставини поранення. Крім того, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII розповсюджується на громадян України, які проходили службу на території України, тому вказаний Закон, на думку військового комісаріату, не розповсюджується взагалі.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР, зокрема з 09 січня по 10 червня 1985 року виконував інтернаціональний обов`язок на території Республіки Афганістан, що підтверджується довідкою Козелецького районного військового комісаріату від 20 січня 2017 року № 139 (а. с. 20).

Згідно з витягом з протоколу від 26 січня 2017 року № 266 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтв, захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а. с. 12).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-санітарної експертної комісії від 15 лютого 2017 року серії АВБ № 032049, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 09 лютого 2017 року, причина інвалідності захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а. с. 13).

Позивач 03 березня 2018 року звернувся із заявою та доданими документами до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив направити документи до Міністерства оборони України (а. с. 14-15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 14 березня 2018 року № 5/940с повідомлено позивача про направлення 14 березня 2018 року за вихідним № 5/939с до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для подання на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відповідної заяви позивача (а. с. 16).

Листом від 10 квітня 2018 року № 5/1400с Чернігівським обласним військовим комісаріатом повідомлено позивача про те, що згідно з листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27 березня 2018 року № 248/3/6/844 документи позивача для призначення одноразової грошової допомоги повернуто без реалізації (а. с. 17).

Вказаним листом позивачу роз`яснено, що його звільнено з військової служби у 1985 році, а інвалідність первинно встановлено у 2017 році, тобто понад тримісячний термін після звільнення зі служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі Закон № 2011, в редакції, що була чинною на дату встановлення позивачу інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

У відповідності до ч. 9 статті 16-3 Закону № 2011 встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 25.12.2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІІ групи.

У відповідності до п. 13 Постанови № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міноборони, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, Міноборони є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.

У відповідності до п. 1 Р. ІІ Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України 26.10.2016 р. № 564 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, передбачених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН та постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290 «Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках».

Згідно ч. 2 Р. ІІ Пооложення з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ вказаного Положення результати засідання Комісії оформлюються протоколом, який підписується головою Комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, про відсутність належного, відповідно до пункту 13 Порядку № 975, реагування Чернігівським обласним військовим комісаріатом на заяву ОСОБА_1 .

Встановивши факт ненаправлення Чернігівським обласним військовим комісаріатом висновку та документів позивача до rомісії Міністерства оборони України, суд першої інстанції дійшов висновку, що Міністерством оборони України питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги не розглядалось, відповідні документи не опрацьовувалися та до розгляду для прийняття рішення не готувалися.

В той же час, як свідчать матеріали справи та вказана обставина не заперечується сторонами по справі, листами, датованими 14.03.2018 р. та 10.04.2018 р., третя особа повідомляла позивача як про направлення вказаних документів, так і про отримання листа Департаменту фінансів відповідача, датованого 27.03.2018 р. за вих. № 248/3/6/844.

Відтак висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що підтверджуються належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами.

В той же час, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документи позивача відповідачем, фактично, розглянуті не були, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про прийняття відповідного рішення комісією відповідача у відповідності до Положення.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, не надаючи при цьому оцінку наявності/відсутності права у позивача на отримання спірної допомоги, що в межах даного спору наявний факт бездіяльності відповідача щодо розгляду поданих документів у відповідності до чинного законодавства.

Належним способом захисту порушеного права колегія суддів вважає зобов`язання відповідача розглянути подані документи у відповідності до вищезазначених положень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та апеляційним судом приймаються в якості належних щодо вищезазначених обставин.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Чернігівський обласний військовий комісаріат про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду отриманих документів про призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року № 975, Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26 жовтня 2016 року № 564.

Зобов`язати Міністерство оборони України (, місцезнаходження: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6) розглянути, направлені Чернігівським військовим комісаріатом документи та прийняти рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року № 975, Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26 жовтня 2016 року № 564.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 14.02.2019 р.)