Справа № 0940/1240/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року№ 857/2824/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Деол Трейд» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у справі №0940/1240/18 (суддя Чуприна О.В., рішення ухвалене об 11/26 год, м.Івано-Франківськ, повний текст складено 21 вересня 2018 року) за його позовом до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Приватне підприємство «Деол Трейд» звернулося до суду із позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) та Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - ГУДФС) в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 07.05.2018 №686457/37278249 (далі - Рішення, Комісія, ЄРПН відповідно), яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 30.06.2017 №2 (далі - ПН);

зобов'язати ДФС зареєструвати ПН в ЄРПН днем набрання законної сили рішення суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги вказує, на протиправність Рішення, яке мотивоване не поданням позивачем копій необхідних первинних документів щодо надання послуг, а також відсутності в акті надання послуг чіткої інформації з приводу змісту таких послуг, докладного опису виконаних завдань, якісних характеристик, конкретного персонального підходу до виконання відповідних завдань, незважаючи на обставину виконання ПП в повному обсязі вимог квитанції про зупинення реєстрації ПН, складеної за результатом прийняття ПН від 27.07.2017 №1 (далі - Квитанція). Зазначає, що позивач подав належні пояснення і всі первинні документи, які були підставою для формування ПН, втім, відповідач такі документи не взяв до уваги, а їх невідповідність, неповнота чи недостатність Рішенням жодним чином не обґрунтована.

Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на подання позивачем контролюючому органу документів, які містять в собі суперечливі відомості щодо змісту і якісних характеристик наданих послуг, у відповідача були правові підстав для відмови позивачу у реєстрації ПН.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) ПП є юридичною особою та з 16.09.2010 зареєстроване платником податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Видом економічної діяльності позивача згідно коду класифікації видів економічної діяльності (далі - КВЕД) є: 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 46.19 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами тварин, 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 47.30 роздрібна торгівля паливом (т.1 а.с.197-199).

26.10.2016 між ПП, як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс» (далі - ТОВ), що відповідно до витягну з Реєстру є засновником ПП, як замовником, укладено договір про надання послуг №8/26-10-17/1 (далі - Договір; т.1 а.с.29-30).

За умовами Договору, в тому числі пунктами 2.1, 2.2, виконавець надає замовнику послуги фінансового консалтингу, в тому числі для поповнення обігових коштів замовника, а останній зобов'язується прийняти такі послуги та роботи і оплатити їх. Такі послуги фінансового консалтингу включають наступні роботи: пошук нових джерел фінансування для замовника згідно критеріїв підпункту 3.1.1 цього Договору; підготовка та надання кредиторам пакету документів щодо фінансових, юридичних та організаційних сторін діяльності замовника; аналіз потенційних кредиторів та умов залучення фінансування з метою пошуку оптимального джерела фінансування; підготовка та проведення переговорів і консультацій щодо залучення фінансування з погодженими замовником кредиторами від імені замовника; надання звіту замовнику з переліком потенційних кредиторів та основних умов фінансування; консультування замовника на будь-якому етапі надання послуг; розробка проектів договорів щодо залучення фінансування та узгодження їх з замовником та кредиторами; організація підписання договору щодо залучення фінансування між замовником та кредиторами і надання консультацій щодо реєстрації договору згідно чинного законодавства України.

Згідно пункту 1.1 Договору кредитор - фізична або юридична особа, яка має у своїй власності (чи розпорядженні) вільні кошти і, в результаті переговорів з виконавцем, готова їх передати у тимчасове користування замовнику.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 Договору виконавець зобов'язаний надати послуги та/або виконувати роботи якісно, в повному обсязі, терміни та згідно таких вимог: валюта залученого фінансування має бути долари США; фінансування має бути залучено під відсоткову ставку, що не перевищує 10% річних; сума залученого фінансування від одного кредитора не може бути менша, ніж 10000000 доларів США; термін залучення фінансування не може бути меншим, ніж 1 місяць.

З метою виконання вказаного Договору ТОВ 26.10.2016 оформило на директора ПП ОСОБА_3 довіреність №ГМР12/17 за якою останнього уповноважено представляти інтереси ТОВ перед всіма фізичними та юридичними особами, з усіх питань, які стосуються діяльності замовника в рамка виконання Договору (а.с.45).

В межах виконання умов Договору позивачем 04.11.2016 подано замовнику перелік потенційних кредиторів для залучення фінансування: Somont Limited, Monteroco Enginnering Limited та Yversan Enterprises LTD (т.1 а.с.53).

ТОВ листом від 08.11.2016 надало позивачу погодження запропонованих кредиторів та просило підготовити звіт з основними умовами фінансування (т.1 а.с.56).

ПП 11.11.2016 підготовлено звіт «Перелік доступних джерел фінансування» в рамках виконання Договору щодо нерезидентів, які вище зазначені як потенційні кредитори для ТОВ (т.1 а.с.59).

В подальшому, між ТОВ і Monterosso Engineering Limited (Республіка Кіпр) 16.11.2016 укладено договір позики, за змістом пункту 2.1 якого позикодавець надає позичальнику (ТОВ) доступ у фінансуванні у вигляді позики для поповнення обігових коштів з загальним розрахунковим обсягом 100000000 доларів США та лімітом заборгованості 20000000 доларів США. Відсоткова ставка згідно пункту 1.1 договору позики складає 9,8% (далі - Договір позики; т.1 62-72).

28.11.2016 ТОВ скерувало в Національний банк України (далі - НБУ) повідомлення №213 про Договір позики, укладений резидентом-позичальником. За змістом пункту 5.4 такого повідомлення загальний розрахунковий осяг позики 30000000 доларів США, а ліміт заборгованості складає 10000000 доларів США (т.1 а.с.75-78).

НБУ зареєстровано Договір позики, про що листом від 12.12.2016 №25-0018/100867 повідомлено ТОВ (т.1 а.с.81).

30.06.2017 ПП і ТОВ складено і підписано акт приймання-передачі надання послуг до Договору (далі - Акт), згідно змісту якого сума винагороди позивача становить 75000 доларів CША, що еквівалентно 1959356,93 грн в тому числі ПДВ 326 559,49 грн. Розмір винагороди 75000 доларів США обчислено як 0,5% максимально допустимої суми заборгованості згідно Договору позики, що становить 15000000 доларів США (а.с.84)

У зв'язку з вказаним, прийняттям контрагентом робіт (наданих послуг) за Актом позивачем виписано та надано замовнику рахунок на оплату від 30.06.2017 №30/06-1 на суму 1959356,93 грн (т.1 а.с.87).

ТОВ перерахувало на банківський рахунок ПП грошові кошти у вказаній вище сумі, що засвідчується платіжним дорученням від 27.07.2017 № і випискою з особового рахунку позивача за липень 2017 року (т.1 а.с.90, 93).

На підставі Акта ПП складено та подано до ДФС для реєстрації в ЄРПН ПН на загальну суму 1959356,93 грн, в тому числі ПДВ 326559,49 грн (т.1 а.с.25).

27.07.2017 ДФС надіслала позивачу Квитанцію про прийняття і зупинення реєстрації ПН, з підстав відповідності даних накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 «Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затверджених наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 13.06.2017 за №567 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 16.06.2017 за №753/30621 (далі - Критерії, Вичерпний перелік, Наказ №567 відповідно). За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 70.22. Запропоновано позивачу надати контролюючому органу пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК, Вичерпний перелік яких встановлено Наказом №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 даного Наказу (т.1 а.с.28).

02.05.2018 ПП сформовано і подано до ДФС повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена №2 (далі - Повідомлення), разом з поясненням та копіями документів на 54 аркушах (т.1 а.с.96-99).

Відповідачем підтверджено отримання за Повідомленням сімнадцяти документів (т.1 а.с.133, 136-154).

За наслідками розгляду вказаного Повідомлення, пояснення та поданих документів ГУДФС 07.05.2018 прийнято Рішення, яким відмовлено ПП у реєстрації ПН в ЄРПН з підстав ненадання платником податків копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з врахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфікації, накладні. Додатково, при вивченні змісту документів позивача Комісія дійшла висновку, що Акт не містить чіткої інформації стосовно змісту надання послуг, докладного опису виконаних завдань, не розкриває зміст послуг, якісних характеристик, конкретного персонального підходу до виконання завдань (т.1 а.с.16 зворот).

Не погодившись із таким Рішенням ПП подало до ДФС скаргу, за насідками розгляду якої рішенням комісії з питань розгляду скарг від 25.05.2018 №6760/377278249/2 її було залишено без задоволення, а Рішення без змін (т.1 а.с.17-21).

Вважаючи відмову у реєстрації ПН оформлену Рішенням протиправною позивач звернувся до суду із цим позовом.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - ПК) ПК регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 ПК об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з пунктом 74.2 статті 74 ПК в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування ЄРПН.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 74.3 статті 74 ПК зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 29.12.2010 №1246 затверджено «Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до ЄРПН.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1246 податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (надалі по тексту також - платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

За змістом пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Приписами пункту 13 Порядку №1246 визначено, що за результатами перевірок, встановлених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (надалі по тексту також - квитанція).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному КМУ, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Підпунктом 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК (в редакції, чинній на час формування Квитанції) передбачалось, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

З матеріалів справи видно, що у Квитанції сформовано висновок про відповідність ПН критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв.

Пункт 6 Критеріїв (в редакції, чинній на час формування Квитанції) містив у собі визначення двох різних критеріїв, а саме:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в ЄРПН, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в ЄРПН, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в ЄРПН, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1. та 215.3.2. пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в ЄРПН.

З урахуванням вказаного ДФС зобов'язана у Квитанції чітко вказувати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв, оскільки таке належне визначення ДФС прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку.

В свою чергу, пунктом 1 Вичерпного переліку документів (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у розрізі Критеріїв визначено конкретний перелік таких документів:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1. та 215.3.2. пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Разом з тим, як вірно зауважує суд першої інстанції, неналежне виконання обов'язків окремих посадових осіб контролюючого органу чи недосконалого програмного забезпечення відповідача щодо реєстрації/зупинення реєстрації податкових накладних, шляхом не зазначення конкретного підпункту пункту 6 Критеріїв, у розглядуваному випадку, не позбавило можливості позивача надати усі наявні у нього документи первинного бухгалтерського і податкового обліку для вирішення питання про реєстрацію ПН.

Крім того, у даній справі позивач не оскаржує дії відповідача щодо зупинення реєстрації ПН.

Згідно із пунктами 14 і 15 «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затвердженого постановою КМУ від 21.02.2018 за №117 (в редакції, чинній на час подання ПП Повідомлення та прийняття оскаржуваного Рішення; далі - Порядок №117) перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Керуючись зазначеними приписами, позивачем 02.05.2018 надало до ГУДФС необхідний пакет документів (пояснення, копії документів, якими підтверджується реальність здійснення операцій по ПН).

Відповідно до пункту 20 Порядку №117 відповідні Комісії при головних управліннях ДФС в областях приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку (пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної, на надання яких платнику податків вказано у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної);

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства (пункт 21 Порядку №117).

За змістом Рішення підставою для його прийняття стало те, що Акт не містить чіткої інформації стосовно змісту надання послуг, докладного опису виконаних завдань, не розкриває зміст послуг, якісних характеристик, конкретного персонального підходу до виконання завдань (т.1 а.с.16 зворот).

Досліджуючи висновки щодо чіткості інформації про зміст послуг, докладного опису виконаних завдань, якісних характеристик послуг, конкретного персонального підходу до виконання завдань відповідно до відомостей у документах, поданих ПП для реєстрації ПН, судом першої інстанції встановлено, що позивачем не подано ні контролюючому органу (при реєстрації ПН), ні на вимогу суду (під час судового розгляду справи) належних документів і письмових доказів, які б визначали детальний зміст наданих послуг, здійснених підготовчих і процедурних робіт, затрат та зусиль, вчинених і понесених ПП з метою виконання Договору, а саме: листів, звернень, заяв та відповідей на них (роздруківки електронного листування тощо), оформлених позивачем і контрагентами-нерезидентами у відносинах взаємодії із Somont Limited, Yversan Enterprises LTD та Monteroco Enginnering Limited; статутних і реєстраційних документів зазначених нерезидентів-кредиторів; джерело обізнаності про таких нерезидентів-кредиторів; підтвердження наявності відповідних фінансових можливостей для здійснення кредитування; конкретних грошових та матеріальних ресурсів, затрачених підприємством на виконання вказаних робіт; витраченого посадовими особами робочого часу; зміст ділової репутації, як складова сформованої довіри до позивача іншими суб'єктами господарювання щодо аналогічних послуг з фінансового консалтингу та пошуку нових потенційних контрагентів-нерезидентів за межами територіального кордону України з метою надання позик на поворотній основі в значних обсягах в іноземній грошовій одиниці, в тому числі для визначення чи є Monteroco Enginnering Limited новим, раніше невідомим для позивача і замовника нерезидентом, який забезпечив кредитування.

Крім того, представник відповідача під час апеляційного розгляду справи наголошував, що Договір, наслідком якого було залучення кредитних коштів від Monteroco Enginnering Limited і оформлення ПН, не є єдиним, який укладався між ПП та ТОВ, оскільки в 2016 році мало місце укладення іншого ідентичного договору із аналогічним алгоритмом оформлення кредитного фінансування замовника з тим же нерезидентом.

Вказане апелянтом не заперечувалося.

Разом з тим, з матеріалів справи видно, що внаслідок виконання умов Договору на рахунок ТОВ відбулося реальне поступлення позики (кредитних коштів від Monteroco Enginnering Limited), що додатково підтверджується довідкою АТ «ОТП Банк» від 12.09.2018№52-2/5144-БТ, проте вказане не доводить виключної необхідності ТОВ в отриманні послуг фінансового консалтингу від позивача вартістю 1959356,93 грн, так як, з урахуванням пояснень відповідача, існує велика ймовірність обізнаності замовника у наявності коментованого кредитора.

При цьому, наявність у ПП ділової репутації у сфері надання консалтингових послуг не може підтверджуватися лише диплом юриста з відзнакою директора ПП, з урахуванням відсутності у позивача такого виду господарської (економічної) діяльності. Підтвердження діяльності на ринку фінансового консалтингу та обґрунтування вартості наданих послуг позивачем не надано.

Витяг із Реєстру засвідчує те, що основним видом економічної діяльності позивача згідно коду КВЕД є 46.30 роздрібна торгівля паливом (т.1 а.с.197, 198 зворот).

Крім того, на підтвердження реальності особистого (безпосереднього) виконання спірних робіт і надання послуг фінансового консалтингу за Договором ПП не подало контролюючому органу (для реєстрації ПН) належні реєстраційні і установчі документи компаній нерезидентів (Somont Limited, Monteroco Enginnering Limited та Yversan Enterprises LTD), з посадовими особами яких, як стверджує апелянт, директор ПП особисто здійснював переговори. Про наявність у позивача таких документів вказано у листі позивача до замовника від 04.11.2016 за №04/11-1 (т.1 а.с.53).

Також, апелянтом не спростована встановлена судом першої інстанції розбіжність у деяких первинних документах, зокрема у пункті 2.1 Договору позики позикодавець надає позичальнику доступ у фінансуванні у вигляді позики для поповнення обігових коштів з загальним розрахунковим обсягом 100000000доларів США та лімітом заборгованості 20000000 доларів США, в той час як, згідно пункту 5.4 Повідомлення ТОВ скерованого 28.11.2016 в НБУ№213 про Догорів позики, загальний розрахунковий обсяг позики становить 30000000 доларів США, а ліміт заборгованості складає 10000000 доларів США (т.1 а.с.65, 76).

Аналогічно, у звіті позивача, поданого замовнику, щодо переліку допустимих джерел фінансування від 11.11.2016 розмір загально допустимої кредитної лінії визначено100000000 доларів США, як і в пункті 2.1 Договору позики, однак в листі Monteroco Enginnering Limited (Республіка Кіпр) від 02.11.2016, наданого як відповідь позивачу в межах виконання Договору загальний розрахунковий обсяг фінансування, на який погодився нерезидент, запропоновано «+» «-» 60000000 доларів США (т.1 а.с.51, 116)

В Акті ліміт заборгованості визначено в сумі 1500000 доларів США (т.1 а.с.84).

У зв'язку з вказаними розбіжностями позивачем до суду першої інстанції надано Додатку угоду від 16.01.2017 до Договору Позики (далі - Додаткова угода), за змістом якої пункт 2.1 Договору позики викладено в наступній редакції «Відповідно до умов цього договору позикодавець надає позичальнику доступ до фінансування у вигляді позики для поповнення обігових коштів з загальним розрахунковим обсягом 30000000 доларів США та лімітом заборгованості 15000000 доларів США» (т.1 а.с.213-214).

З приводу цього, необхідно зауважити, що Додаткова угода не була у травні 2018 року подана позивачем до ГУДФС разом із Повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН, реєстрація якої зупинена для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав щодо реєстрації ПН і підтвердження реальності здійснення операції по вказаній накладній (т.1 а.с.136-154).

Жодних обґрунтовувань не подання чи неможливості подання такої Додаткової угоди разом з усіма документами контролюючому органу скаржником в доводах апеляційної скарги не наведено.

Крім того, як наведено судом першої інстанції, вказана Додаткова угода, що підтверджує факт внесення відповідних змін до Договору позики в частині суми, валюти, строку кредиту, розміру процентної ставки, комісій, неустойки, інших установлених договором платежів, у тому числі тих, що є санкціями за неналежне виконання договору, що впливають на розмір виплат за користування кредитом не зареєстрована у НБУ відповідно до вимог пункту 1.16 «Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам» затвердженого постановою Правління НБУ від 17.06.2004 за №207 (зареєстровано в МЮУ 15.07.2004 за №885/9484; далі - Положення), відтак не може прийматися до уваги як доказ належного внесення змін до Договору позики в частині суми позики та допустимої суми лімітної заборгованості.

Так, за пунктом 1.16 Положення резидент-позичальник звертається до обслуговуючого банку для реєстрації договору (реєстрації змін до договору) в Національному банку.

Для реєстрації договору (реєстрації змін до договору) резидент-позичальник зобов'язаний подати до обслуговуючого банку повідомлення про договір (повідомлення про зміни до договору) (далі в цій главі - повідомлення) на паперовому носії чи у вигляді електронного документа за формою, зазначеною в додатку 1 до цього Положення, і оригінал/копію договору (разом з оригіналами/копіями інших додаткових угод/договорів, документів, які стосуються реалізації договору та здійснення валютних операцій за договором). Копії документів можуть створюватися резидентом-позичальником у паперовій або електронній формі з урахуванням вимог, визначених абзацами дванадцятим та тринадцятим пункту 3.2 глави 3 розділу I цього Положення. Документи, які складені іноземною мовою, подаються резидентом-позичальником разом з їх перекладом на українську мову, засвідченим підписом перекладача (справжність підпису перекладача засвідчується нотаріально) або нотаріусом (не потребують перекладу документи, складені російською мовою або текст яких викладено одночасно іноземною та українською/російською мовами).

Зміни, які стосуються сторін зареєстрованого договору, суми, валюти, строку кредиту, розміру процентної ставки, комісій, неустойки, інших установлених цим договором платежів, у тому числі тих, що є санкціями за неналежне виконання договору, що впливають на розмір виплат за користування кредитом, потребують реєстрації в Національному банку відповідних змін до договору в порядку, установленому для реєстрації договору, та з урахуванням вимог пункту 1.13 глави 1 цього розділу.

Резидент-позичальник заповнює пункти 1-3 повідомлення про зміни до договору, а також пункти, що містять змінену інформацію. У разі потреби внесення змін до реєстрації договору, які стосуються зміни позичальника на іншу особу-резидента (унаслідок переведення боргу, правонаступництва тощо), усі пункти повідомлення, що подається для внесення відповідних змін до реєстрації договору, підлягають обов'язковому заповненню згідно з додатком 1 до цього Положення.

Відтак, зміни до договорів про отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів, які стосуються суми кредиту та інших установлених таким договором платежів, підлягають обов'язковій реєстрації в НБУ.

Щодо визначення розміру вартості наданих за Договором послуг, то відповідно до абзацу 1 пункту 5.1 Договору ним було передбачено, що замовник виплачує виконавцю винагороду за надані послуги, яка становить 0,5 %, в тому числі ПДВ, від суми, що буде зазначена в договорі з кредитором як максимально допустима заборгованість, у доларах США, переведеного на курс НБУ на попередньо узгоджену сторонами договору дату, що знаходиться в діапазоні одного календарного місяця до дати виставлення акту надання послуг (т.1 а.с.29).

Як свідчить пункт 2.1 Договору позики ліміт заборгованості становить 20000000 доларів США, що також відповідає письмовій пропозиції Monteroco Enginnering Limited (Республіка Кіпр), наданої 02.11.2016 позивачу Втім, така максимальна допустима сума заборгованості не відповідає змісту Акта, яка за даними останнього становить 15000000 доларів США (т.1 а.с.65, 84).

З урахуванням вказаного позивач не обґрунтував належними та допустимими доказами власні доводи щодо обставини загальної вартості наданих послуг для замовника в сумі 1959356,93 грн, яка визнана в Акті і ПН (т.1 а.с.25, 84).

Таким чином, зважаючи на викладене та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для прийняття ГУДФС Рішення щодо відмови у реєстрації ПН в ЄРПН.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги статей наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Деол Трейд» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 18 лютого 2019 року.