Справа № 520/219/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 лютого 2019 р. справа № 520/219/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Блудової А.І.,

представника позивача - Целіка В.В.,

представника відповідача - Єрохіна І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО" (вул. Вишнева, б. 18, м.Зміїв, Харківська область, 63400, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати рішення Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області від 29.11.2018 про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186;

- зобов'язати Головне управління державної фіскальної служби у Харківській області зареєструвати податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО": №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн;

- зобов'язати Головне управління державної фіскальної служби у Харківській області виключити з бази ризикових платників податків товариство з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 прийнято відмову від позову у справі № 520/219/19 в частині зобов'язання Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області виключити з бази ризикових платників податків Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО" та закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані рішення Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області від 29.11.2018 про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186 не містять чіткого визначення підстав для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, не відповідають вимогам закону, а тому, на думку позивача, підлягають скасуванню.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при прийнятті оскаржуваних рішень він діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством, оскаржувані рішення винесені з урахуванням того, що позивачем не надано копій документів, необхідних, щоб ухвалити рішення про реєстрацію.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивачем зазначено, що є з'ясувавши достатньою мірою всіх обставин ситуації прийняв рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Правом надати заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального законодавства, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з приписами п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачем в рамках здійснення власної господарської діяльності складено податкові накладні №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн по взаємовідносинам з ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" та здійснені дії щодо реєстрації у Єдиному державному реєстрі податкових накладних зазначеної податкової накладної.

Відповідно до отриманих квитанцій №1 від 21.11.2018 вказані податкові накладні прийнято, aлe реєстрацію зупинено з посиланням на п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена по причині того, що податкові накладні відповідають вимогам п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

ТОВ "ЗМІЇВ-АГРО" до контролюючого органу шляхом електронного документообігу через систему "М.Е.Doc" щодо кожної податкової накладної подано пояснення та документи від 26.11.2018 №230, №231, №232 разом із копіями документів.

Через систему "M.E.Doc" TOB "ЗМІЇВ-АГРО" отримано рішення від 29.11.2018 №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186 про відмову у реєстрації податкових накладних

ТОВ "ЗМІЇВ-АГРО" у шляхом електронного документообігу через систему "М.Е.Doc, щодо кожного рішення про відмову у реєстрації податкових накладних подано скарги до контролюючого органу вищого рівня від 30.12.2018 №239, 231, 238, які залишенні без задоволення.

Щодо господарської операції, в межах якої виписано податкові накладні №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018, судом встановлено наступне.

Між ТОВ "ЗМІІВ-АГРО" (Постачальник) та ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (Покупець) укладено договір на поставку сільськогосподарської продукції №Х-1725/19 від 13.11.2018 про поставку насіння соняшнику.

На виконання умов п 3.1 договору ТОВ "ЗМІІВ-АГРО" отримано передплату за насіння соняшнику, що підтверджується платіжними дорученнями від 14.11.2018 №640957, №640994, №641579, після чого ТОВ "ЗМІІВ-АГРО" визначено податкові зобов'язання з ПДВ, складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №34 від 14.11.2018; № 35 від 14.11.2018; № 39 від 14.11.2018.

Відповідачем у відзиві на адміністративний позов зазначено, що підставою для зупинення реєстрації податкових накладних визначено ненадання позивачем доказів зберігання та транспортування товару.

До контролюючого органу під час процедури реєстрації податкових накладних з письмовими поясненнями та до суду позивачем надано докази, що підтверджують реальність вищевказаної господарської операції, про що свідчать такі обставини.

Основним видом діяльності позивача згідно з КВЕД-2010 є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, з метою чого він орендує земельні ділянки, що підверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно, та сільськогосподарську техніку у ТОВ "Цукорпром" згідно з договором оренди №ЗМ2017-11/12СГ від 11.12.2017, а також з метою транспортування сировини і матеріалів, готової продукції до місць її зберігання (реалізації) орендує вантажні автомобілі у ТОВ "Цукорпром" згідно з договором № ЗМ2017-11/І2ТЗ від 11.12.2017.

Для зберігання готової продукції, сировини та матеріалів, зберігання, ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки та транспортних засобів, розміщення апарату управління та інших виробничих потреб орендує складські приміщення, ремонтно-механічні майстерні та інші будівлі технічного призначення, адміністративні будівлі та інші об'єкти нерухомості на підставі договору оренди, укладеного з ТОВ "Цукорпром" згідно з договором оренди №ЗМ2017-11/12 від 11.12.2017.

Позивачем зазначено, що загальна кількість зібраного соняшнику урожаю 2018 року відповідно до даних бухгалтерського обліку та даних статистичного звіту 37-СГ складає 3074.5 тис. тон, про що свідчать шляхові листи комбайнера ,№2000 від 08.09.2018, №2044 від 18 09.2018, №2053 від 19.09.2018, №2068 від 20.09.2018, №2078 від 21 09.2018, №2091 від 22.09.2018, №2163 від 28 09 2018, №2177 від 29.09.2018, №2189 від 30 09.2018, а також шляхові листи шофера, відповідно до яких здійснювалося перевезення соняшнику з поля на тік для подальшої переробки № 1735 від 01.09.2018, № 1742 від 02.09.2018, № 1751 від 03.09.2018, № 1759 від 04.09.2018, № 1768 від 05 09 2018, № 1780 від 06.09.2018, № 1798 від 08.09.2018, № 1812 від 08.09.2018.

Приймання продукції на тік проводилося відповідно до реєстрів приймання зерна №60 від 09.10.2018, №61 від 10.10.2018, №49 від 18 09.2018, №43 від 14 09.2018, №42 від 13 09.2018, №39 від 10.09 2018, №30 від 01.09.2018.

Після доробки насіння соняшнику на току були надані зразки продукції на дослідження для подальшої реалізації, про що вказано в картках аналізу зерна №284 від 06.09.2018, №285 від 06.09.2018, №343 від 27.09.2018, №409 ви 05.11.2018, №313 від 18.09.2018, №433 від 09.11.2018, №434 від 09.11.2018.

На виконання умов договору ТОВ "ЗМІЇВ-АГРО" після отриманої передплати провело відвантаження насіння соняшника відповідно до видаткових накладних №187 від 15.11.2018, №188 від 16.11.2018, №189 від 19.11.2018, № 190 від 20.11.2018, № 192 від 21.11.2018, № 194 від 22.11.2018, № 196 від 23.11.2018, № 197 від 24 11.2018 та товаро-транспортними накладними №249 від 15.11.2018, №248 від 15.11.2018, №253 від 16.11.2018, №257 від 16.11.2018, №258 від 16.11 2018, №264 від 19.11.2018, №263 від 19.11 2018, №262 від 19 11 2018, №274 від 20.11.2018, №272 від 20.11 2018, №271 від 20.11.2018, №281 від 21.11.2018, №278 ви 2111.2018, №293 від 22 11 2018, №297 від 22.11.2018, №304 від 22.11.2018, №319 від 23.11.2018, №312 від 23.11.2018, №313 від 23.11.2018, №326 від 24 11 2018, №327 від 24 11.2018, №333 від 24 11 2018, №329 від 24 11.2018, №330 від 24 11 2018, №332 від 24 11.2018.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

За правилами п.185.1ст.185 Податкового кодексу України, операції платників податку зпостачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України,є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг, в силу вимог п.187.1 ст.187Податкового кодексу України,вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

При цьому, згідно з п.201.1ст.201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, саме на дату виникнення податкових зобов'язань та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За правилами п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції Закону №2245-VIII від 07.12.2017), реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".

За правилами пункту 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 податкові накладні / розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак: 1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування; 2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування (крім розрахунків коригування, поданих на реєстрацію у місяці, іншому ніж місяць, в якому вони складені), зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень за умови, що обсяг постачання товарів/послуг, зазначений в них у поточному місяці за операціями з одним отримувачем - платником податку, не перевищує 50 тис. гривень, та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку; 3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D > 0,05, Р<РмЧ~1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування; Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування. Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

За правилами пунктів 5, 10 вищеназваного Порядку, податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Без дотримання погоджувальних і регуляторних процедур, Державна фіскальна служба України листом № 959/99-99-07-18 від 21.03.2018 визначила Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій, а листом № 960/99-99-07-18 від 21.03.2018 - Перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку.

Пунктом 1 листа №959/99-99-07-18 від 21.03.2018 визначено, що платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо:

1.1.платника податку зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби;

1.2.платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби;

1.3.платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження згідно з інформацією, наданою такими фізичними особами;

1.4.платника податку зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками;

1.5.наявний обвинувальний вирок суду стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податку за статтею 205 Кримінального кодексу України згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби;

1.6.комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

При цьому, Головні управління ДФС в областях, м.Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення. Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб'єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб'єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації. У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб'єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб'єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

За правилами пунктів 12, 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пунктів 18-20 цього Порядку, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

У силу вимог пункту 21 цього Порядку, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Зі змісту квитанцій від 21.11.2018 встановлено, що реєстрація податкових накладних позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена з посиланням на те, що податкові накладні відповідають вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку".

Поміж того, що Критерії ризиковості платника податку, визначені у листі ДФС №959/99-99-07-18 від 21.03.2018, не погоджені і не затверджені у встановленому законодавством порядку, слід зауважити, що підпункт 1.6. пункту 1 не визначає самостійні критерії ризиковості платника податків, а лише дає підстави комісіям головних управлінь ДФС обласного рівня винести відповідного платника податків на розгляд комісії, і лише за результатами проведення засідання Комісії - прийняти рішення про його віднесення до переліку ризикових суб'єктів господарювання.

Більше того, підпункт 1.6. пункту 1 Критеріїв містить сім різних ознак ризиковості, а зі змісту квитанцій про зупинення реєстрації податкової накладної неможливо встановити, під яку(і) саме ознаку(и) ризикованості підпадав позивач.

Окремо слід наголосити на тому, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної в обовязковому порядку зазначається не лише сам критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, а й вказується розрахований показник за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

У квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної від 21.11.2018 дані про розрахунковий показник критерія (їв) ризиковості платника податку відсутні.

Також у квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної.

Слід зазначити, що у пункті 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 зазначено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Разим з тим перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, не означає, що платник податку повинен подати абсолютно всі, зазначені у ньому документи. Навпаки, зміст цього переліку свідчить на користь того, що враховується специфіка певних господарських операцій. Даний перелік є загальним і повинен дифенціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобовязань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як пункту 185.1 статті 185, так і пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

Пунктами 18-21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2018 року №117, передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як встановлено судом, позивачем надіслано до контролюючого органу письмові пояснення із відповідним документальним підтвердженням щодо кожної накладної, копії вищевказаних документів також надано до суду.

Подані документи свідчать про реальність здійснення господарської операції з придбання товарів і були цілком достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018, складених за наслідками надходження попередньої оплати за договором.

Вказані документи складені у повній відповідності до вимог законодавства і саме такими документами супроводжувалось оформлення господарської операції, в рамках якої виписано податкові накладні №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018.

При цьому відповідачем, незважаючи на вищевказані письмові пояснення позивача і додані до них документи, що підтверджують факти, викладені у таких поясненнях, прийнято оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН

Підставою для відмови у реєстрації у рішеннях зазначено: "Ненадання платником податків копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні".

Проте, як встановлено судом, такі документи надавались позивачем разом з письмовими поясненнями та у процесі адміністративного оскарження рішення.

Суд зауважує, що хоча податкові накладні і складені за правилом першої події, позивачем також надано і документи щодо відвантаження продукції покупцю (товаро-транспортні та видаткові накладні), тобто, і поставка, і виробництво підтверджені позивачем документально.

Оскільки для виникнення податкового зобов'язання з ПДВ достатньо настання однієї з подій, то обов'язок продавця виписати і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на відповідну суму ПДВ, кореспондує з правом контролюючого органу вимагати у платника ПДВ ту документацію, яка підтверджує настання саме такої події, а не обох подій одночасно. Якщо мова йде про зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку в якості оплати товарів/послуг, що підлягають постачанню, то документами, достатніми для підтвердження такої операції будуть розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків, а також відповідні договори та рахунки на оплату, що підтверджують наявність правових підстав для зарахування відповідної суми коштів. Відповідно, саме такі документи можуть вважатися необхідною передумовою для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що позивачем було надано контролюючому органу всі документи, які підтверджують інформацію, зазначену у податкових накладних №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018, як і відповідні письмові пояснення з того приводу, що податкові накладні виписані на попередню оплату.

Таким чином, надані позивачем документи були цілком достатніми для прийняття Комісією відповідача рішень про реєстрацію податкової накладної.

З урахуванням вищевикладеного судом встановлено, що оскаржувані рішення відповідача не відповідають встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Оскаржувані рішення порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання таких рішень протиправними та їх скасування в судовому порядку.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області зареєструвати податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО": №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно достатті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24 березня 1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні: будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію; фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав; закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади. Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Європейський суд з прав людини у п.50 рішення від 13 січня 2011 у справі "Чуйкіна проти України" (заява №28924/04) констатував: "що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп.2836, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачами будь-які підставні та правомірні зауваження до поданих позивачем документів не висловлено, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту як шляхом визнання протиправними рішень про відмову у реєстрації податкової накладної, так і шляхом зобов'язання відповідача зареєструвати податкові накладні №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд також зауважує, що рішення суду має бути не тільки законним та обґрунтованим, воно повинно бути ще й ефективним у захисті порушених прав, свобод та інтересів. А тому вважає, що покладання на відповідача як на єдину уповноважену на такі дії особу обов'язку зареєструвати податкові накладні не вважатиметься втручанням у його дискреційні повноваження.

Зазначене також узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 у справі "Обермейєр проти Австрії"; п.155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом. Доказів протилежного відповідачем як суб'єктом владних повноважень до суду не надано.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО" (вул.Вишнева, б. 18, м. Зміїв, Харківська область, 63400, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування рішень - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 29.11.2018 про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Харківській області зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗМІЇВ-АГРО»: №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО" (вул.Вишнева, б. 18, м. Зміїв, Харківська область, 63400, ) судовий збір у сумі 5763 (п'ять тисяч сімсот шістдесят три) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 18 лютого 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов