Справа № 1940/1277/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Шульгач М.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/2882/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 1940/1277/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ :

09.07.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Головного управління ДФС в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.04.2017р. № та № .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.10.2018р. позов задоволено частково. Суд скасував податкове повідомлення-рішення від 11.04.2017р. № в частині податку на доходи фізичних осіб на суму 7951,4 грн. основного платежу та 1987,85грн. штрафних фінансових санкцій; податкове повідомлення-рішення від 11.04.2017р. № в частині військового збору на суму 596,36 грн. основного платежу та 149,09 грн. штрафних фінансових санкцій.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління ДФС в Тернопільській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального права.

Апелянт просить суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.10.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

27.02.2017р. Головним управлінням ДФС в Тернопільській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., за результатами проведення якої складено акт від 27.02.2017р. № 289/19-00-13-02/НОМЕР_3.

Зокрема, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог:

- абз. «д» п.п. 164.2.17. п. 164.2 ст. 164, ст. 177 ПК України, в результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 р. в розмірі - 11 417,21 грн.;

- п. 16-1 п.п. 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, внаслідок чого донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2015 р. в розмірі - 901,97 грн.

Висновки податкового органу обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 не включив у 2015 році до загального річного оподатковуваного доходу додаткове благо, отриманого у вигляді боргу (кредиту), анульованого кредитором, у сумі 60131,07 грн.

На підставі даного акта перевірки Головним управлінням ДФС в Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення: від 11.04.2017р. № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за податковим зобов'язанням, на суму 11417,21 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 2854,30 грн.; та податкове повідомлення-рішення від 11.04.2017 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір, за податковим зобов'язанням на суму 901,97 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 225,49 грн.

Згідно п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

В п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що дохід з джерелом їх походження з України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

п.п. 14.1.47 п. 14.1. ст.. 14 ПК України визначено, що додаткові блага кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

В п. 164.1 ст. 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 ст. 164 ПК України.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 64.2 статті 164 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), установленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Із змісту п.п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України видно, що до загального місячного ( річного ) оподаткованого доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу ( кредиту ) платника податку, прощеного ( анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності в розмірі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати ( у розрахунку на рік ), встановленої на 01 січня звітного оподаткованого року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій ( пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань» від 9 квітня 2015р.№321-VІІІ Підрозділ 1 «Особливості справляння податку на доходи фізичних осіб» Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу доповнено пунктом 8, яким встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

09.08.2007р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту № 770/42-48-07.

Підставою для прощення боргу за кредитним договором є договір про внесення змін № 1 до договору кредиту від 09.08.2007р. № 770/42-48-07 який укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» 28.12.2015р. (далі - додатковий договір).

Відповідно до пункту 2.1 даного договору сторони визначили, що станом на дату укладення додаткового договору заборгованість за Договором кредиту складає 4428,97 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - в сумі 822,21 доларів США.

Згідно з пунктом 3.1 додаткового договору позивач мав зобов'язання погасити заборгованість за договором кредиту в сумі 2626,00 доларів США не пізніше 28.12.2015р.

На виконання додаткового договору, 28.12.2015р. позивачем сплачено ПАТ «Укрсоцбанк» 2626,00 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становило 60759,04 грн, що підтверджується квитанцією № FJB 091 від 28.12.2015.

Отже, залишилась сума, яка вважається прощеною 2625,18 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти на день прощення - 28.12.2015р. за розрахунком банку становить: 23,1374867 грн. (за 1 долар по курсу розрахованому банком на 28.12.2015р.) * 2 625,18 доларів США (сума прощеного кредиту) = 60 740,07 грн.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що кредит за кредитним договором від 09.08.2007р.№ 770/42-48-07 є фінансовим кредитом в іноземній валюті, який не був погашений станом на 01.01.2014р., операція з прощення (анулювання кредиту) здійснена після 01.01.2015р., тому спірні правовідносини підпадають під дію пункту 8 Підрозділу 1 «Особливості справляння податку на доходи фізичних осіб» Розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Таким чином, до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу позивача не повинна включатися сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням.

В п.167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визначення позивачу грошових зобов'язань із сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору наступним чином:

об'єкт оподаткування: 2 625,18 доларів США анульовано (прощено) х 7,99300 (курс НБУ на 01 січня 2014 року) - 609,00 грн. (50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 01.01.2015) = 20 374,06 грн.

податок з доходів фізичних осіб - 3465,81 грн.: ставка податку 15% до суми, яка не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати (1218 * 10 * 15% = 1 827,00 грн.; ставка податку 20% до суми, яка перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати (20 374,06 - 12 180,00 грн. = 8194,06 * 20% = 1638,81 грн.; всього: 1 827,00 грн. + 1638,81 грн. - 3465,81 грн.;

штрафні (фінансові) санкції - 866,45 грн. = 3465,81 грн. х 25%;

військовий збір - 305,61 грн. = 20 374,06 грн. (об'єкт оподаткування) х 1,5% (ставка збору);

штрафні (фінансові) санкції - 76,40 грн. = 305,61 грн. х 25%;

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що при визначенні позивачу грошових зобов'язань податковим органом не враховано п. 8 Підрозділу 1 «Особливості справляння податку на доходи фізичних осіб» Розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а тому слід визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.04.2017р. № з податку на доходи фізичних осіб в частині основного платежу у сумі 7951,4 грн. та штрафних фінансових санкцій у сумі 1987,85 грн. та податкове повідомлення-рішення від 11.04.2017р. № з військового збору в частині основного платежу у сумі 596,36 грн. та штрафних фінансових санкцій у сумі 149,09 грн.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській областізалишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 1940/1277/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В.Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 14.02.2019р.