Справа № 280/5118/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 лютого 2019 року Справа № 280/5118/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вельможко К.С.,

представника позивача: Ткача Д.М.,

представника відповідача: Комісаренко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМШЛЯХБУД" (70053, Запорізька область, Вільнянський район, с.Дружелюбівка, )

до: Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд.25, )

про: визнання протиправним та скасування припису та постанови,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМШЛЯХБУД" (далі - позивач, ТОВ "РЕМШЛЯХБУД") до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ Держпраці у Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень №ЗП 1925/648/АВ/П від 24.10.2018, складений інспектором праці Головного управління Держпраці у Запорізькій області Коник С.В.

- визнати протиправною та скасувати Постанову заступника начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5 про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗП 1925/648/АВ/П/ТД-1ФС від 06.11.2018.

Ухвалою суду від 05.12.2018 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 05.12.2018 відмовлено ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 17.12.2018 відкрито провадження у адміністративній справі №0840/3927/18 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду в засіданні 17.01.2019.

Ухвалою суду від 17.01.2019 частково задоволено заяву ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - постанови №ЗП 1925/648/АВ/П/ТД-1ФС від 06.11.2018, прийнятої Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, про накладення на ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" штрафу в сумі 781830,00 грн., виконавчого збору у сумі 7818,30 грн. до набрання законної сили рішенням суду по справі.

В судовому засіданні оголошувались перерви до 05.02.2019 та до 13.02.2019.

У судовому засіданні 13.02.2019, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Відповідно до ст.229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві від 03.12.2018, відповіді на відзив від 25.01.2019 та поясненнях від 12.02.2019. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник, зокрема зазначив, що відповідач допустив порушення порядку проведення інспекційного відвідування, а саме: в порушення Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок № 295), строк інспекційного відвідування склав 12 робочих днів; фактично комісія здійснювала інспекційне відвідування в неповному складі. Крім того, в порушення Приписів Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509), позивач не був повідомлений відповідачем про дату та час розгляду справи про накладення штрафу у встановлений строк.

Представник позивача зазначив, що за результатами проведеного інспекційного відвідування відповідач необґрунтовано встановив наявність фактичних неоформлених трудових відносин позивача з фізичними особами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, оскільки правовідносини за угодами між позивачем та зазначеними фізичними особами є цивільно-правовими і не регулюються статтею 24 КЗпП України, а, отже, позивачем не було допущено порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України при їх укладенні та виконанні.

У зв'язку із тим, що на думку позивача при проведені перевірки контролюючим органом було допущено процедурні порушення, а також за відсутності обставин допущення до роботи осіб без оформлення трудового договору, вважає винесені на підставі акту Припис за №ЗП 1925/648/АВ/П від 24.10.2018 та Постанову про накладання штрафу № ЗП 1925/648/АВ/П/ТД-1ФС від 06.11.2018 протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов від 16.01.2019. В обґрунтування заперечень посилався на те, що Головне управління Держпраці у Запорізькій області, діяло на підставі та у межах повноважень у спосіб, що прямо передбачений чинним законодавством України. В ході інспекційного відвідування позивача, за результатами якого складено Акт від 16.10.2018 №ЗП1925/648/АВ, встановлено, що у цивільно-правових договорах із ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, вбачаються ознаки трудових договорів, оскільки професії вказаних осіб передбачені Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, штатним розписом товариства передбачені посади, для виконання робіт за якими позивачем укладено договори з даними громадянами; виконувані роботи - це процес праці, який передбачає підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку та графіку змінності, встановленому на підприємстві; сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань за цією угодою відповідно до чинного законодавства. З огляду на недопущення підміни трудових відносин цивільно-правовими встановлено, що керівництвом ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" порушено ч.1, ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме: допуск до роботи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 без укладення трудового договору. Зважаючи на виявлені в ході перевірки порушення, керуючись п.2 та п. 3 Порядку №509, 25.10.2018, заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5 прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача. На підставі прийнятого Рішення листом №08/03.4-06/8284 від 30.10.2018 позивача повідомлено про розгляд справи 06.11.2018 о 14-00 год. Повідомлення про розгляд справи надіслано рекомендованим листом 01.11.2018. 06.11.2018 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5, на підставі акта про виявлення під час інспекційного відвідування суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю, винесено Постанову про накладення штрафу № ЗП 1925/648/АВ/П/ТД-1ФС в розмірі 781830,00 грн. З огляду на викладене, представник відповідача зазначив, що ГУ Держпраці у Запорізькій області, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що прямо передбачений законодавством України. Прийняті рішення є законними, обґрунтованими та відповідають вимогам закону. Проведене інспекційне відвідування позивача здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, тому просив у позові відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

24.09.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано Наказ №1546 про проведення інспекційного відвідування ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" з питань додержання законодавства про працю у термін до 29.10.2018 (а.с.172).

На підставі вказаного Наказу №1546 від 24.05.2018 оформлено Направлення на проведення інспекційного відвідування ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" №844 від 02.10.2018 (а.с.36).

За результатами інспекційного відвідування 16.10.2018 складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗП 1925/648/АВ, згідно з Розділом ІІІ якого виявлені наступні порушення:

"…Під час проведення інспекційного відвідування ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" з питання оформлення трудових відносин встановлено, що з січня 2018 року по жовтень 2018 року 7 осіб було допущено до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ч.1 ч.3 ст. 24 КЗпП України.

Працівник ОСОБА_6 виконував наступні роботи - електрогазозварювальні роботи.

Електрогазозварювальні роботи - це процес праці, який передбачає підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку та графіку змінності, встановленому на підприємстві, що передбачено ст. 21 КЗпП України та притаманно трудовим відносинам.

Ця професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 (зі змінами): - код професії за КП - 7212.

Зварювальні роботи відносяться до робіт підвищеної небезпеки, а виконувати такі роботи на підставі договору підряду має право лише той підрядник, який одержав відповідний дозвіл згідно з Порядком видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107.

Представником TOB "РЕМШЛЯХБУД" надані наступні цивільно-правові угоди №48 від 03.09.2018, № 45 від 06.08.2018, № 41 від 10.07:2018, №34 від 11.06.2018, №28 05.2018, №20 від 13.04.2018, №15 від 14.03.2018, №6 від 13.02.2018, №2 від 13.01.2018.

Даний факт свідчить про постійний характер праці, що притаманно для трудових договорів

Зазначені угоди укладені між TOB "РЕМШЛЯХБУД", як Замовником в особі директора ОСОБА_14, та ОСОБА_6, як Виконавцем.

Працівники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виконував наступні роботи - очищення бітумних ємностей, шарових труб, системи маслообігрівачів.

Зазначені роботи - це процес праці, який передбачає підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку та графіку змінності, встановленому на підприємстві, що передбачено ст. 21 КЗпП України та притаманно трудовим відносинам.

Ця професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 (зі змінами): - код професії за КП -8151.

Зазначені роботи, відповідно до Постанови КМ № 1290 від 17.11.1997 відносяться до робіт із шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України, в даних випадках є обов'язкове укладання трудового договору.

Представником TOB "РЕМШЛЯХБУД" надані наступні цивільно-правова угода №4 від 15.01.2018, № 7 від 05.02.2018, укладені між TOB "РЕМШЛЯХБУД", як Замовником в особі директора ОСОБА_14, та ОСОБА_7, як Виконавцем та угода № 5 від 05.02.2018 між TOB "РЕМШЛЯХБУД", як Замовником в особі директора ОСОБА_14, та ОСОБА_9, як Виконавцем.

Працівники ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12 виконували наступні роботи - улаштування узбіччя дороги.

Зазначені роботи - це процес праці, який передбачає підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку та графіку змінності, встановленому на підприємстві, що передбачено ст. 21 КЗпП України та притаманно трудовим відносинам.

Ця професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 (зі змінами): - код професії за КП - 8332.

Представником TOB "РЕМШЛЯХБУД" надані наступні цивільно-правові угоди: угода №19 від 03.04.2018, укладена між TOB "РЕМШЛЯХБУД", як Замовником в особі директора ОСОБА_14, та ОСОБА_10, як Виконавцем; угода № 51 від 13.09.2018 укладена між TOB "РЕМШЛЯХБУД", як Замовником в особі директора ОСОБА_14, та ОСОБА_8, як Виконавцем; угода № 18 від 03.04.2018 укладена між TOB "РЕМШЛЯХБУД", як Замовником в особі директора ОСОБА_14, та ОСОБА_11, як Виконавцем; угода № 14 від 05.03.2018 та № 17 від 06.04.2018 укладені між TOB "РЕМШЛЯХБУД", як Замовником в особі директора ОСОБА_14, та ОСОБА_12, як Виконавцем…".

Як зазначено в Акті інспектування "…В дорученнях Замовника не вказується конкретний вид послуги (роботи) та її кінцевий результат, із зазначенням кількісних і якісних показників, після досягнення (виконання) яких договір вважається виконаним і дія його припиняється, фактично Виконавцем підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядку (стаття 57, 142, 159 КЗпП України), уповноваженому представнику замовника, на працівника покладено матеріальну відповідальність, що притаманне саме строковому трудовому договору (пункт 2 частини 1 статті 23 КЗпП України), оскільки укладені на визначений термін.

Директором TOB "РЕМШЛЯХБУД" затверджено штатні розписи на 01.01.2018, на 01.06.2018, у яких присутні посади "електрогазозварник", "машиніст змішувача асфальтобетону стац.", дорожній робітник". За наявності даних посад у штатному розписі, прийняття на роботу для виконання зазначених у ньому робіт має здійснюватися відповідно до вимог трудового законодавства, тобто має укладатися трудовий договір….

… Крім того сторони несуть майнову матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань за цією угодою відповідно до чинного законодавства, що свідчить про покладення на працівників матеріальної відповідальності, як на особу, що пов'язана трудовими обов'язками, як це передбачено статтею 130 КЗпП України та притаманне трудовим відносинам…" (а.с. 40-46).

Акт інспектування отримано представником позивача 16.10.2018, про що свідчить його підпис про отримання у Акті інспектування (а.с.46).

19.10.2018 позивачем подано заперечення (зауваження) щодо проведеного інспекційного відвідування та складеного Акту від 16.10.2018 (а.с. 47-51).

24.10.2018 інспектором праці Коник С.В. винесено Припис про усунення виявлених порушень №ЗП1925/648/АВ/П, яким ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" зобов'язано усунути виявлені в ході інспекційного відвідування порушення у строк до 24.11.2018 (а.с.59-61).

31.10.2018 позивачем подано до відповідача скаргу за вих.№1914 від 31.10.2018 з вимогою про скасування п.2 Припису, в частині виявленого порушення ст.24 КЗпП України (а.с. 63-67).

Листом від 09.11.2018 за вих. №08/03.4-06/8670 позивача повідомлено про залишення його скарги без задоволення. (а.с. 52-53).

У зв'язку з виявленими порушеннями, які зафіксовано в акті інспектування № ЗП 1925/648/АВ від 16.10.2018, керуючись п.2 та п. 3 Порядку №509, 25.10.2018, заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5 прийнято Рішення №ЗП1925/648/АВ/П/ТД/ІП щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача (а.с.173).

На підставі прийнятого Рішення, позивача листом (вих. №08/03.4-06/8284 від 30.10.2018) повідомлено про розгляд справи 06.11.2018 о 14-00 год. за адресою: м.Запоріжжя, вул.Поштова, буд.159-Б (а.с.54,174). Повідомлення про розгляд справи надіслано позивачу згідно фіскального чеку (а.с.174) та роздруківки з офіційного сайту Укрпошти про отримання поштової кореспонденції за НОМЕР_1 (а.с.55), 01.11.2018 та вручено останньому 07.11.2018

06.11.2018 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5, на підставі акта про виявлення під час інспекційного відвідування суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю, винесено Постанову про накладення штрафу № ЗП 1925/648/АВ/П/ТД-1ФС в розмірі 781830,00 грн. (а.с.68-70).

Вважаючи протиправними винесені відповідачем Припис про усунення порушень та Постанову про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон України №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до ч. 5 ст. 2 Закону України №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи (в тому числі, органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення), що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок № 295.

Відповідно до вимог Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, посадовими обов'язками яких передбачено контрольні повноваження. Державний нагляд здійснюють шляхом виїзної перевірки посадовими особами Держпраці та територіальних органів, посадовими обов'язками яких передбачено здійснення повноважень державного нагляду за додержанням законодавства про працю. Наявність згоди Держпраці для здійснення державного контролю та державного нагляду за додержанням законодавства про працю за зверненням фізичних та юридичних осіб Порядком № 295 не передбачена (лист Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 18.05.2017 № 5716/4.1/4.2-ДП-17).

У відповідності до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з п.27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Так, матеріалами справи встановлено, що 24.09.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано Наказ №1546 про проведення інспекційного відвідування ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" з питань додержання законодавства про працю у термін до 29.10.2018 (а.с.172).

На підставі вказаного Наказу №1546 від 24.05.2018 оформлено Направлення на проведення інспекційного відвідування №844 від 02.10.2018 (а.с.36).

Разом з тим, згідно Направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) (інспекційне відвідування, невиїзне інспектування, перевірка, аналіз стану додержання законодавства про працю) №844 від 02.10.2018 до TOB "РЕМШЛЯХБУД" направлені наступні посадові особи: Головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів - Коник Світлана Вікторівна, Головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів - Спаська Наталія Дмитрівна, Головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів - Демченко Анастасія Володимирівна.

Тоді як, на підставі акта перевірки інспекційного відвідування юридичної особи №ЗП 1925/648/АВ від 16.10.2018, складеного інспекторами праці Спаською Н.Д. та Коник С.В. винесено Припис про усунення виявлених порушень № ЗП 1925/648/АВ/П від 24.10.2018, складений інспектором праці Коник С.В.

Як вбачається за вищезазначеного направлення, на проведення заходу державного нагляду (контролю) (інспекційне відвідування, невиїзне інспектування, перевірка, аналіз стану додержання законодавства про працю) №844 від 02.10.2018 до TOB "РЕМШЛЯХБУД" направлені три посадові особи: Коник С.В., Спаська Н.Д. та ОСОБА_19, однак фактично дана комісія здійснювала інспекційне відвідування в неповному складі, а саме: інспекційне відвідування здійснювали лише інспектори праці Коник С.В. та Спаська Н.Д., що підтверджується складеними та підписаними ними актом та Приписом.

В ході інспекційного відвідування ТОВ "РЕМШЛЯХБУД" з питання оформлення трудових відносин відповідачем встановлено, що з січня 2018 року по жовтень 2018 року в порушення вимог ч.1 ч.3 ст. 24 КЗпП України, допущено працівників до роботи без укладення трудового договору, а також те, що деякі договори цивільно-правового характеру мають ознаки трудових договорів, зокрема цивільно-правові угоди з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

При цьому, в оскаржуваних Приписі та Постанові вказано, що у цивільно-правових договорах Товариства не вказано конкретний вид послуги та кінцевий результат, процес праці передбачає підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку та графіку змінності, встановленому на підприємстві; на виконавця покладено матеріальну відповідальність, що притаманно саме строковому трудовому договору; в штатному розписі присутні схожі посади; роботи відносяться до робіт підвищеної небезпеки і підрядник має отримати дозвіл на відповідні роботи; характер праці носить постійний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи аналіз наведених норм права, суд зазначає, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.

Загальне визначення цивільно-правового договору подається у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України): договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відтак, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Тобто, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно приписів ч.1 ст. 850 ЦК України замовник зобов'язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. На виконання зазначених Приписів, замовник передбачив відсутність підпорядкованості правилам внутрішнього трудового розпорядку, та поклав обов'язок організації процесу виконання робіт з використанням власних засобів на виконавця, таким чином надавши йому можливість вільно обирати зручний для роботи час.

При розгляді справи судом встановлено, що TOB "РЕМШЛЯХБУД", як Замовником, в особі директора ОСОБА_14, укладено цивільно-правові угоди, зокрема:

- угоди №48 від 03.09.2018, № 45 від 06.08.2018, № 41 від 10.07.2018, №34 від 11.06.2018, №28 від 11.05.2018, №20 від 13.04.2018, №15 від 14.03.2018, №6 від 13.02.2018, №2 від 13.01.2018, із ОСОБА_6, як Виконавцем (а.с. 72-103, 120-123);

- угода №4 від 15.01.2018, № 7 від 05.02.2018 із ОСОБА_7, як Виконавцем (а.с. 112-119);

- угода № 5 від 05.02.2018 із ОСОБА_9, як Виконавцем (а.с.104-107);

- угода №19 від 03.04.2018 із ОСОБА_10, як Виконавцем (а.с. 132-135);

- угода № 51 від 13.09.2018 із ОСОБА_8, як Виконавцем (а.с. 108-111);

- угода № 18 від 03.04.2018 із ОСОБА_11, як Виконавцем (а.с. 128-131);

- угоди № 14 від 05.03.2018, № 17 від 06.04.2018 із ОСОБА_12, як Виконавцем (а.с. 124- 127, 136-139).

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт (Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 №127/21595/16-ц).

Натомість, укладені та виконані сторонами цивільно-правові договори не передбачають підпорядкування виконавця внутрішньому трудовому розпорядку.

Навпаки, п. 3.2.1 угод передбачено, що виконавець здійснює виконання робіт в будь-який зручний спосіб та за допомогою будь яких засобів за власним вибором необхідних для належного виконання робіт за договором, при цьому за необхідності використовувати територію Замовника для виконання робіт, заздалегідь повідомивши останнього про прибуття дотримуючись режиму роботи Замовника. Графіку змінності на підприємстві не встановлено взагалі.

Укладені договори не містять обов'язку виконавців бути присутніми на підприємстві у визначені робочі години, регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу. Необхідність укладення цивільно-правового договору з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обумовлюється відсутністю необхідності систематично виконувати роботу певного виду на підприємстві, необхідністю виконувати лише конкретні обсяги замовлень не систематично.

Отже, підрядники самостійно в межах встановлених строків договору визначали порядок та окремі етапи роботи, при цьому правила внутрішнього розпорядку позивача на них не розповсюджувалися.

Оплата за цивільно-правовими угодами проведена в повному обсязі, відповідно до видаткових касових ордерів№ 22 від 07.02.2018, № 20 від 07.02.2018, № 39 від 05.03.2018, № 45 від 05.03.2018, № 40 від 05.03.2018, № 65 від 06.04.2018, № 71 від 06.04.2018, № 93 від 05.05.2018, № 88 від 05.05.2018, № 103 від 05.05.2018, № 102 від 05.05.2018, № 140 від 15.06.2018, № 201 від 11.06.2018, № 246 від 17.08.2018, № 309 від 14.09.2018, № 346 від 05.10.2018, № 347 від 05.10.2018 (а.с. 244-252).

Відповідачем також зазначено, що договорами визначено, що сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань згідно з чинним законодавством. Та вказано, що така позиція характерна саме для трудових договорів, однак суд вважає таке посилання необґрунтованим, оскільки Приписи ст.ст. 611, 614, 623 ЦК України встановлюють міру відповідальності за порушення договірних зобов'язань, зокрема відшкодування збитків та шкоди. Тому встановлення Сторонами відповідальності за порушення договірних зобов'язань не є ознакою виключно трудового договору.

Щодо віднесення деяких робіт до робіт підвищеної небезпеки і необхідності підряднику отримати дозвіл на відповідні роботи, суд зауважує, що дане питання врегульоване ч.3 ст. 837 ЦК України, де передбачено, що для виконання окремих видів робіт, встановлених законом підрядник зобов'язаний отримати відповідний дозвіл. Тобто обов'язок отримання відповідного дозволу покладено на підрядника і позивач не несе відповідальності за недотримання цих вимог підрядником.

Крім того, як вбачається із наданих позивачем доказів, відносини між ним та підрядниками - фізичними особами не мали системного характеру, цивільно-правові угоди укладені, як правило, менше ніж на місяць, правовідносини тривали не безперервно, з деякими працівниками правовідносини тривали не більше трьох тижнів.

Із матеріалів справи встановлено, що необхідність укладення саме цивільно-правових угод із зазначеними громадянами обумовлена тим, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не відповідають кваліфікаційним вимогам для прийняття їх на відповідні посади, затверджені у штатних розписах та передбачені посадовими інструкціями, затвердженими на підприємстві, на постійній основі.

Так, відповідно до штатного розпису, на підприємстві мається посада "електрозагозварювальник" - дві одиниці, обов'язкові кваліфікаційні вимоги до якої є наявність 5- го та 6-го розрядів відповідної професії.

Підрядник ОСОБА_6 має диплом Б№427276 "елекстрогазозварювальника" 3 розряду (а.с. 222).

Таким чином ОСОБА_6 не відповідає кваліфікаційним вимогам для прийняття його на відповідну посаду в штат підприємства на постійній основі.

Також, відповідно до штатного розпису, на підприємстві обліковується посада "машиніст асфальтозмішувальної установки" - дві одиниці.

Відповідно до довідки №9 від 24.01.2019 вказані посади впродовж 2018 року займали ОСОБА_21 та ОСОБА_22, з якими укладені трудові договори у відповідності до вимог КЗпП України (а.с. 229).

До посадових обов'язків "машиніста асфальтозмішувальної установки" згідно посадової інструкції, наданої позивачем (а.с. 227-228), не входить очищення бітумних ємностей, шарових труб, системи маслообігрівачів

Тому, як пояснив представник позивача, для виконання вказаної роботи були укладені цивільно правові угоди з ОСОБА_7. та ОСОБА_9

Штатним розписом позивача на 01.01.2018 передбачені посади "дорожній робітник" 5 розряду - 2 одиниці, 4 розряду - 20 одиниць.

Відповідно до довідки №9 від 24.01.2019 вказані посади впродовж 2018 року займали працівники, з якими укладені трудові договори у відповідності до вимог КЗпП України.

До посадових обов'язків "дорожнього робітника" не входить улаштування узбіччя дороги, про що свідчать посадові інструкції надані позивачем (а.с. 223-226).

З метою виконання зазначених робіт, позивачем укладено цивільно правові угоди з ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В свою чергу, відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину недійсним (тобто вказує на оспорюваність правочину).

У той же час, згідно зі ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом взято до уваги, що укладені позивачем договори із громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у встановленому порядку недійсними - не визнані.

При цьому, відповідач не має повноважень на визнання укладених позивачем із громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 цивільно-правових договорів з надання послуг недійсними або визнавати їх трудовими, чи на власний розсуд тлумачити їх умови.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у правовідносинах між позивачем та громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 містяться ознаки характерні саме цивільно-правовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, встановлено визначений обсяг виконання робіт та її кінцевий результат.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.256 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи не знайшли свого підтвердження висновки, викладені в акті інспектування №ЗП1925/648/АВ щодо допуску фізичних осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до роботи без оформлення трудового договору, суд не вбачає підстав для застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій, передбачених абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Окрім того, суд зауважує, що механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України та ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок № 509.

Відповідно до п.3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Згідно з п.4 Порядку № 509 справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

За правилами п.6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 7 Порядку № 509 визначено, що справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач листом від 30.10.2018 за №08/03.4-06/8284 надіслав позивачу повідомлення про розгляд справи, що було призначене на 06.11.2018.

При цьому, як свідчить інформація з веб-сайту Укрпошти, це повідомлення було отримане позивачем 07.11.2018.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що міститься в постанові від 21.11.2018 по справі № 465/650/16-ц під письмовим повідомленням слід розуміти не лише направлення відповідних відомостей зазначеним особам письмово, а й отримання цими особами необхідних відомостей.

Відтак, позивач повинен був отримати повідомлення про розгляд справи за п'ять днів до 06.11.2018, однак отримав його 07.11.2018, що свідчить про порушення відповідачем вимог Порядку № 509.

Відповідач документально зворотного не довів.

Тобто відповідачем здійснено розгляд справи за відсутності доказів належного повідомлення позивача, чим порушено право особи на участь у процесі прийняття рішення.

У п.8 Порядку №509 зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу (…).

Обставини справи свідчать про те, що перед прийняттям Постанови про накладення штрафу № ЗП 1925/648/АВ/П/ТД-1ФС від 06.11.2018, яка негативно впливає на майновий стан позивача, було порушено його право бути вислуханим, що позбавило позивача можливості пред'явити факти й наводити аргументи та докази, які могли бути враховані ГУ Держпраці у Запорізькій області.

Отже, матеріали справи підтверджують, що відповідачем не повідомлено позивача належним чином про дату та час розгляду справи про накладення штрафу. Таким чином при винесенні постанови відповідачем не дотримано пп. 6, 7 Порядку № 509.

Крім того, суд зазначає, що в спірній постанові відповідач посилається на абзац 2 ч.2 ст.265 КЗпП України, де заначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Не зважаючи на вищезазначене посилання у резолютивній частині спірної постанови, відповідачем визначено штраф у розмірі, що відповідає більше ніж 210-кратному розміру мінімальної заробітної плати, а саме 781830,00 грн. і не відповідає абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Припис про усунення виявлених порушень № ЗП 1925/648/АВ/П від 24.10.2018, та Постанова про накладення штрафу № ЗП 1925/648/АВ/П/ТД-1ФС від 06.11.2018 винесені уповноваженими посадовими особами ГУ Держпраці у Запорізькій області не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, не пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), не з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а отже є протиправною і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 13489,46 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2184 від 26.11.2018 та №2207 від 03.12.2018 (а.с.3-4).

Таким чином, судовий збір у розмірі 13489,46 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ГУ Держпраці у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМШЛЯХБУД" (70053, Запорізька область, Вільнянський район, с.Дружелюбівка, ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд.25, ) про визнання протиправним та скасування Припису та Постанови, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень № ЗП 1925/648/АВ/П від 24.10.2018, складений інспектором праці Головного управління Держпраці у Запорізькій області Коник С.В.

Визнати протиправною та скасувати Постанову заступника начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5 про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗП 1925/648/АВ/П/ТД-1ФС від 06.11.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд.25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМШЛЯХБУД" (70053, Запорізька область, Вільнянський район, с.Дружелюбівка, ) судовий збір у розмірі 13489 (тринадцять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 46 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18.02.2019.

Суддя І.В.Садовий