Справа № 820/3733/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2019 р. Справа № 820/3733/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Калиновського В.А. , Бенедик А.П. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського прикордонного заггону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.11.18 року по справі № 820/3733/18
за позовом ОСОБА_1
до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України
про скасування наказів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати накази начальника Харківського прикордонного загону від 20.03.2018 № 99-ОС, від 23.03.2018 № 105-ОС По особовому складу в частині, що стосується ОСОБА_1 ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 20.06.2017 № 993-АГ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 № 1291-АГ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 № 1292-АГ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 09.01.2018 № 33-АГ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 12.01.2018 № 54-АГ.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказів задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ; від 20.06.2017 № 993-АГ; від 10.08.2017 № 1291-АГ; від 10.08.2017 № 1292-АГ; від 09.01.2018 № 33-АГ; від 12.01.2018 № 54-АГ; від 20.03.2018 № 99-ОС; наказ начальника Харківського прикордонного загону від 23.03.2018 № 105-ОС По особовому складу в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю підготування правової позиції у справі.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки з часу отримання апеляційної скарги (07.02.2019р., про що свідчить поштове повідомлення про вручення) до судового засідання, яке було призначене на 13.02.2019р., у представника позивача було достатньо часу для того, щоб підготуватися до судового засідання та викласти свою правову позицію.

Жодних належних та допустимих доказів, а саме будь-яких належним чином оформлених документів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання та необхідності перенесення розгляду справи до вказаного клопотання заявником не додано, як і не зазначено, які саме додаткові докази або пояснення позивач бажав надати до суду апеляційної інстанції, і що суттєво могло б вплинути на розгляд справи та прийняття рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу в Харківському прикордонному загоні Східного регіонального управління Прикордонної служби України як інспектор прикордонної служби 3 категорії номера обслуги 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби Золочів ІІ категорії (тип Б).

Наказом начальника Харківського прикордонного закону від 20.03.2018 № 99-ОС старшину ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних Сил України за п. и ч.6 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Підставою для винесення оскаржуваних наказів стали накази начальника Харківського прикордонного загону від 20.06.2017 № 993-АГ. від 10.08.2017 № 1291-АГ. від 10.08.2017 № 1292-АГ, від 09.01.2018 № 33-АГ, від 12.01.2018 № 54-АГ.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних наказів, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних сил України).

Відповідно до статті 51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на сержантів (старшин) строкової військової служби за контрактом можуть бути накладені такі стягнення:

а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; е) пониження в посаді; є) пониження у військовому званні на один ступінь; ж) пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; з) позбавлення сержантського (старшинського) звання; и) звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Згідно статті 59 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир полку має право:

а) робити зауваження, оголошувати догану та сувору догану; б) позбавляти рядових (матросів), сержантів (старшин) строкової військової служби чергового звільнення з розташування військової частини чи корабля на берег; в) призначати рядових (матросів) поза чергою в наряд на роботу - до 5 нарядів; д) позбавляти військового звання старший солдат (старший матрос); е) понижувати в посаді, сержантів (старшин); є) понижувати у військовому званні на один ступінь від старшого сержанта (головного старшини) та нижче, в тому числі і з переведенням на нижчу посаду; ж) звільняти з військової служби за контрактом рядових (матросів), сержантів (старшин) за службовою невідповідністю.

Як свідчать матеріали справи, наказом начальника Харківського прикордонного закону від 20.03.2018 № 99-ОС старшину ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних Сил України за п. и ч.6 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Згідно п. и ч. 6 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Відповідно до п.26 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 267 Положення встановлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з ініціативи: командування органу Держприкордонслужби - за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж" та "и" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

Відповідно до підпункту 1. пункту 270 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених пунктом "г" частини другої, частинами третьою, шостою і сьомою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", здійснюється начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу у військових званнях до капітана включно, які проходять військову, службу в цих органах Держаприкордонслужби України.

Згідно п. 284 Положення військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи слідує, що підставою для винесення оскаржуваного наказу від 20.03.2018 № 99-ОС стали накази начальника Харківського прикордонного загону від 20.06.2017 № 993-АГ. від 10.08.2017 № 1291-АГ. від 10.08.2017 № 1292-АГ, від 09.01.2018 № 33-АГ, від 12.01.2018 № 54-АГ.

Так, наказом начальника Харківського прикордонного загону №993-аг від 20 червня 2017 року ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «догана», на підставі Рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (де проходив військову службу ОСОБА_1 ) від 19 грудня 2017 року №р-12023, з якого стало відомо, що старшина ОСОБА_1 16 червня 2017 року був запланований у прикордонний наряд «Чатовий», але без поважних причин не прибув на службу, пояснивши в подальшому своє неприбуття захворюванням дитини, однак старшина ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 12 статут Внутрішньої служби Збройних Сил України доповіді своєму начальнику не здійснив.

Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив такі правові норми, як статті Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України:

- 12 (про все що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальнику). В даному випадку ОСОБА_1 не доповів начальнику про факт неможливості заступити у прикордонний наряд, хоча це безпосередньо впливає на виконання ним його службових обов`язків,

- 14 (зі службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника). В даному випадку ОСОБА_1 не звернувся з доповіддю взагалі.

Вказані вище факти підтверджуються поясненнями військовослужбовців відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Харківського прикордонного загону, а також копією сторінок робочого зошита чергового впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який заздалегідь доводив до ОСОБА_1 необхідність прибуття на службу 16.06.2017 року.

Поряд з цим на підтвердження вищевказаних факті свідчить Аналіз службового навантаження на військовослужбовців впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за червень 2017 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 одна з найменших кількість відпрацьованих годин за місяць через, що начальником впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і було прийнято рішення, у зв`язку з службовою необхідністю, залучення позивача на службу 16.06.2017 року. Зазначене рішення було відображено у ГартЗ/П встановленим порядком та доведене до ОСОБА_1 .

Крім того, Наказом начальника Харківського прикордонного загону №1292-аг від 10 серпня 2017 року ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «догана», на підставі Рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (де проходив військову службу ОСОБА_1 ) від 04.08.2017 року №р-15673, з якого стало відомо, що старшина ОСОБА_1 порушив Інструкцію про порядок отримання звільнення військовослужбовця від виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою, затверджену наказом начальника Східного регіонального управління від 14.04.2013 року №26-аг та вимоги ст. 12 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині не здійснення доповіді про даний факт.

В даному випадку, військовослужбовець порушив порядок отримання звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою, оскільки не звернувся до фельдшеру підрозділу, як це вимагає Інструкція, а одразу до закладу охорони здоров`я. Також військовослужбовець не доповів про захворювання.

Вказані вище факти підтверджуються поясненнями військовослужбовців відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Харківського прикордонного загону.

Також, Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1291-аг від 10 серпня 2017 року ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «сувора догана», на підставі Рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (де проходив військову службу ОСОБА_1 ) від 04.08.2017 року №р-15674, з якого стало відомо, що старшина ОСОБА_1 без поважних причин не прибув на підрозділ для проведення заходів Єдиного організаційного дня відповідно до розпорядження начальника Харківського прикордонного загону від 29.07.2017 року та Затвердженого плану проведення даних заходів, не пояснивши своє неприбуття.

Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив наказ начальника Харківського прикордонного загону від 19.12.2016 року №1801-Аг «про організацію служби військ в Харківському прикордонному загоні у 2017 році», а також ст.. 11, 12,14,16 Статут Внутрішньої служби Збройних Сил У країни.

Вказані вище факти підтверджуються поясненнями військовослужбовців відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Харківського прикордонного загону, а також комісійно складеним актом не прибуття на службу військовослужбовця впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Поміж іншого, Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №33-аг від 09 січня 2018 року ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «сувора догана», на підставі Рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (де проходив військову службу ОСОБА_1 ) від 04.01.2018 року №р- 133, з якого стало відомо, що відповідно до листа Золочівського ВП Дергачівського району Харківської області від 02.01.2018 року стало відомо, що 30.12.2017 року відносно старшини ОСОБА_1 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. По даному факту старшина ОСОБА_1 своєму безпосередньому начальнику не доповів.

Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив статті 12, 13, 14 та 49 статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо порядку доповіді про даний факт, а також щодо поведінки та культури якої повинен додержуватись військовослужбовець.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №54-аг від 12 січня 2018 року ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «сувора догана», на підставі Рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (де проходив військову службу ОСОБА_1 ) від 04.01.2018 року №р- 98, з якого стало відомо, що з Дворічанського районного суду Харківської області від 17.11.2017 року №1-кг/618/5/17/2975/17, в якому було направлено вирок Дворічанського районного суду 02.10.2017 року №618/700/16-к, яким старшину ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 1. ст. 119 «Вбивство через необережність» Кримінального Кодексу України.

По даному факту старшина ОСОБА_1 доповіді своєму безпосередньому начальнику не здійснив. Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив такі правові норми як статті Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України:

- 12 (про все що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальнику), В даному випадку ОСОБА_1 не доповів начальнику про факт засудження його за вчинення злочину, хоча це безпосередньо впливає на виконання ним його обов`язків, позаяк вирок містить службові обмеження;

- 13 (зобов`язаний вживати вимог безпеки, утримуватись від шкідливих звичок). Так, вироком суду було встановлено, що вбивство ОСОБА_1 вчинив з необережності та у стані алкогольного сп`яніння;

- 14 (зі службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника). В даному випадку ОСОБА_1 не звернувся з доповіддю про факт засудження взагалі.

- 49 (незбереження військової честі Збройних Сил в цілому). У зв`язку з вчинення ним правопорушення.

Отже, матеріалами справи встановлено, що протягом року позивача 6 разів було притягнуто до відповідальності, з них 5 разів до дисциплінарної відповідальності на підставі письмового наказу начальника Харківського прикордонного загону Державної - прикордонної служби України. А саме наказами начальника Харківського і прикордонного загону від 09.01.18 №33-аг, від 12.01.18 №54-аг, від 10.08.17 №1291-аг та 1292-аг, від 20.06.17 №993-аг.

Зазначені накази були доведені до позивача належним чином, про що свідчить підпис про ознайомлення позивача на деяких наказах та акт про відмову у проставлені підпису, що складений за результатом комісійного доведення до ОСОБА_1 наказів, якими його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності,

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що основною мотивацією задоволення позовних вимог у суду першої інстанції було те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав доказів для доведення правомірності оскаржуваних наказів.

Натомість з матеріалів справи слідує, що в ході розгляду справи, з метою підтвердження фактів викладених у відзиві на позовну заяву та залучення доказів до справи на підтвердження таких, представником Харківського прикордонного загону було подано клопотання про витребування у Військового комісаріату Куп`янського ОМВК Харківської області особової справи ОСОБА_1 .

Отже Харківський прикордонний загін вчиняв всі можливі дії з метою отримання та долучення до матеріалів справи відповідних доказів.

Таким чином з викладеного слідує, що позивача протягом року було аргументовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі письмових наказів начальника Харківського прикордонного загону і в`язку з цим в подальшому ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у зв`язку з систематичним невиконання умов контракту.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що зібраними у справі фактичними даними, які узгоджується між собою, є належними та допустимими доказами, доведено правомірність дій відповідача при прийнятті спірних наказів, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами довів обґрунтованість прийнятого ним рішення.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 77 КАС України, не довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року по справі № 820/3733/18 - скасувати.
Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказів - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Спаскін О.А.
Судді Калиновський В.А. Бенедик А.П.
Повний текст постанови виготовлений 18.02.2019 року