Справа № 320/637/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

15 лютого 2019 року м. Київ 320/637/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Товариста з обмеженою відповідальністю «АТП СТРІЛА»

до Київської обласної державної адміністрації,

Конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення

пасажирів на автобусних маршрутах загального користування

про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов’язання

вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2019 до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «АТП СТРІЛА» з позовом до Київської обласної державної адміністрації, Конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, в якому просить суд:

1) визнати незаконним та скасувати рішення Конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування щодо конкурсу проведеного 25.01.2019, в частині визначення переможця на наступних маршрутах: № об’єкту 3- маршрут № 2224/2225,2226/2227 «Мар’янівка- Київ АС «Дачна»; № об’єкту 7- маршрут № 1331/1332, 1333/1334, 1335/1336,1701/1702, 1703/1704, 1705/1706 «Борівка –Київ АС «Дачна»; № об’єкту 8 – маршрут № 1297/1298, 1299/1300, 1301/1302, 1305/1306, 1303/1304, 1305/1306 «Грузьке – Київ АС «Дачна»; № об’єкту 9- маршрут № 800 «Макарів – Київс АС «Дачна» ч/з Маковище»; маршрут № 375 «Макарів - Київ АС «Дачна»; № об’єкту 10- маршрут № 377 «Андріївка - Київ АС «Дачна"; маршрут № 376 «Бишів - Київ АС«Дачна», ч/з Ясногордку;

2) зобов’язати Конкурсний комітет з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування,визначити переможця конкурсу, який відбувся 25.01.2019, по об’єктах конкурсу № 3, 7, 8, 9, 10 шляхом перерахунку балів перевізників, які подали пропозиції на конкурс з урахуванням нарахування 30 балів ТОВ «АТП СТРІЛА» на кожному з даних об’єктів.

13.02.2019 позивачем вдруге подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов, а саме:

- зупинити дію Протоколу засідання конкурсного комітету для проведення 25.01.2019 конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських (внутрішньообласних) автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Київської області та віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації від 25.01.2019 №2019-2;

- заборонити Київській обласній державній адміністрації вчиняти дії які спрямовані на укладення договорів (видачу дозволів) за результатами проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських (внутрішньообласних) автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Київської обласної державної адміністрації, проведеного 25.01.2019.

В обґрунтування вказаної заяви позивачем вказано, що Наказом управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації від 22 листопада 2018 року № 52-од "Про проведення обласного конкурсу і перевезення пасажирів на міжміських та приміських (внутрішньообласних) автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Київської області” (далі - Наказ №52-од).

25.01.2019 відбувся конкурс та прийнято рішення Конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, щодо визначення переможця.

Проте, заявник вказує на протиправність рішення конкурсної комісії в частині визначення переможця по об’єктах № 3, 7, 8, 9, 10.

Заявник наполягає на очевидній протиправності оскаржуваного рішення Конкурсної комісії та неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову. Стверджує, що при винесенні вказаного рішення ТОВ «АТП СТРІЛА» не було нараховано по 30 балів по кожному об’єкту по показнику «Робота перевізника претендента на визначеному організатором перевезень об’єкті конкурсу протягом усього строку дії попереднього дозволу (договору) як переможця попереднього конкурсу».

Крім того, ТОВ «АТП СТРІЛА» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування судових рішень в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення адміністрації й наказу, на підставі якого, начебто, було оголошено конкурс. Крім того, правових підстав для оголошення конкурсу не було, оскільки ТОВ «АТП СТРІЛА» сумлінно та в повній мірі виконує умови вищевказаних договорів, здійснюючи перевезення пасажирів.

У свою чергу заявник зазначає, що одному із учасників конкурсного комітета протокол від 25.01.2019 №2019-2 на підпис надано не було, його прийнято та опубліковано без його підпису, що суттєво порушує порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських (внутрішньообласних) автобусних маршрутах загального користування визначених Порядком.

Враховуючи викладене, заявник просить застосувати заходи забезпечення позову, шляхом зупинення дії індивідуального акта (Протоколу засідання конкурсного комітету для проведення 25.01.2019 конкурсу) та забороною відповідачу вчиняти дії щодо укладення договорів за результатами проведення вказаного конкурсу.

Розглянувши заяву про забезпечння позову, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням викладеного, розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП СТРІЛА» про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти інші дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов’язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов’язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов’язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову – це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

При цьому, відповідно до роз’яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на викладене, суд вважає, що заходи забезпечення позову повинні бути відповідними позовних вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу та іншим особам здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується необхідність застосування певного заходу забезпечення позову.

Так, обґрунтовуючи необхідність вжиття обраних заходів забезпечення позову заявник стверджує, що протокол засідання конкурсного комітету для проведення 25 січня 2019 року конкурсу № 2019-2 суттєво порушує проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських (внутрішньообласних) автобусних маршрутах загального користування проведений з порушенням законодавства, тому створює передумови для вчинення організатором конкурсу дій, що можуть бути оскаржені в судовому порядку, оскільки вони є правовими наслідками.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов'язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як "наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення", може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності процедури проведення конкурсу з перевезень на міжміських та приміських (внутрішньообласних) автобусних маршрутах загального користування. Крім того, встановлення ознак протиправності протоколу засідання від 25.01.2019 № 2019-2, що в подальшому вплинуло на прийняття оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Водночас, як встановлено судом, позивачем не наведено та не надано жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у даній адміністративній справі.

Клопотання про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений спосіб.

Суд зазначає, що позивачем не було наведено переконливих доводів щодо існування на момент звернення з даною заявою очевидної небезпеки заподіяння шкоди його інтересам без вжиття заходів забезпечення позову.

З урахуванням викладеного суд не знаходить достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або для ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача потрібно буде докласти значних зусиль.

Таким чином, судом встановлено, що заява про забезпечення адміністративного позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП СТРІЛА» про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п’ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.