Справа № 369/6306/17
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/6306/17
Провадження № 2-а/369/55/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28.12.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Головатюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання про закриття провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відділ у Києво-Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення ради та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 19 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 було направлено на адресу Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області інформаційний запит, з проханням надати інформацію. Відповіддю № С-2724/0-449/6-16 від 28 жовтня 2016 року Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області повідомлено, що відповідно до державної статистичної звітністю з кількісного обліку земель площа земель, не наданих у власність або у постійне користування в межах населених пунктів на території Дмитрівської сілської ради Києво-Святошинського району Київської області станом на 01.09.2016 року становить 245, 5276 га.

13 лютого 2017 року, представником ОСОБА_3 було направлено до Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області інформаційний запит № 07/02-2017. 24 лютого 2017 року, на адресу представника ОСОБА_3 надійшов лист з Дмитрівської сільської ради з відповіддю № 173 від 21 лютого 2017 року, відповідно до якої повідомлено, що в приміщенні Дмитрівської сільської ради за адресою с. Дмитрівка, вул. Садова, 2, на стенді розміщені генеральні плани поєднані з детальними планами сіл Дмитрівка, Мила, Капітанівка з якими, запитувач може ознайомитись в зручний для нього час з понеділка по п'ятницю з 09-00 до 13-00 та з 14-00 до 17-00 год.

Під час ознайомлення він разом з представником ОСОБА_3 з генеральним та детальними планами Дмитріської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, було звернуто увагу на територію садибної житлової забудови (1 черга) та зпівпоставивши із публічною кадастровою картою, а саме: зареєстрованих земельних ділянок, що внесені до Державного земельного кадастру було виявлено вільну територію не переданих земель, у власність або у постійне користування в межах населеного пункту на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

24 березня 2017 року, представником позивача ОСОБА_3 було направлено до Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) разом з додатками на адресу Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

17 травня 2017 року на адресу представника ОСОБА_3 надійшов лист з Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з рішенням від 28 березня 2017 року вісімнадцятої сесії сьомого скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відповідно до якого в наданні дозволу на складання проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель в с. Дмитрівка, Києво-Святошинського району Київської області гр. ОСОБА_1 - відмовлено.

Вказане рішення позивач вважає протиправним, таким що порушує норми чинного законодавства України.

Остаточно позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 12 жовтня 2017 року 24 сесії 7 скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га., яка розташована в межах с. Дмитрівка на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; зобов'язати Дмитрівську сільську раду Київської області розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,15 га., яка розташована в с. Дмитрівка на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. А також стягнути з Дмитрівської сільської ради судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2018 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій відділу та скасування державної реєстрації права власності, визнання протиправним та скасування рішення ради від 12 жовтня 2017 року щодо передання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 - закрито.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник Дмитрівської сільської ради до судового засідання не з'явився. До суду були подані письмові заперечення, відповідно до яких відповідач заперечував щодо задоволення позову. Обґрунтовуючи це тим, що до моменту подання позивачем клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача було проінформовано, що в межах Дмитрівської сільської ради земельні ділянки які відповідають вимогам ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» відсутні. Крім того, до моменту звернення позивача з зазначеним клопотанням, відповідно до норм Земельного кодексу України земельна ділянка зазначена у графічних матеріалах доданих до клопотання ОСОБА_1, відповідно до рішення 36 сесії 6 скликання від 17.11.2014 року, яким Дмитрівська сільська рада надала дозвіл на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1577 га. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2.

У судове засідання представник відділу у Києво-Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 не з'явилися. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

При розгляді справи судом встановлено, що листом № С-2724/0-449/6-16 від 28 жовтня 2016 року Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області повідомлено, що відповідно до державної статистичної звітністю з кількісного обліку земель площа земель, не наданих у власність або у постійне користування в межах населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області станом на 01.09.2016 року становить 245, 5276 га.

13 лютого 2017 року, представником ОСОБА_3 було направлено до Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області інформаційний запит № 07/02-2017.

24 лютого 2017 року, на адресу представника ОСОБА_3 надійшов лист з Дмитрівської сільської ради з відповіддю № 173 від 21 лютого 2017 року, відповідно до якої повідомлено, що в приміщенні Дмитрівської сільської ради за адресою с. Дмитрівка, вул. Садова, 2, на стенді розміщені генеральні плани поєднані з детальними планами сіл Дмитрівка, Мила, Капітанівка з якими, запитувач може ознайомитись в зручний для нього час з понеділка по п'ятницю з 09-00 до 13-00 та з 14-00 до 17-00 год.

24 березня 2017 року, представником позивача ОСОБА_3 було направлено до Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) разом з додатками на адресу Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

17 травня 2017 року на адресу представника ОСОБА_3 надійшов лист з Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з рішенням від 28 березня 2017 року вісімнадцятої сесії сьомого скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відповідно до якого в наданні дозволу на складання проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель в с. Дмитрівка, Києво-Святошинського району Київської області гр. ОСОБА_1 - відмовлено.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.Згідно зстаттею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

На виконання вимог ст. 118 Земельного кодексу України позивачем до заяви додано графічні зображення місця розташування бажаної земельної ділянки.

Відповідно до рішення тридцять шостої сесії шостого скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17 листопада 2014 року, надано дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 1577 га. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2.

Крім того рішенням Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області двадцять четвертої сесії сьомого скликання від 12 жовтня 2017 року затверджено проект земелеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 1578 га в АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) гр. ОСОБА_2. Вилучено із земель комунальної власності Дмитрівської сільської ради земельну ділянку площею 0,1578 га., розташовану в АДРЕСА_1 при умові виконання вимог, зазначених у висновках органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури. Передано безоплатно у приватну власність гр. ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні акти та інші акт у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених п.п. 4, 16 ст. 26, п.п. 1, 29, 31 ст. 43, ст. ст. 55, 56 Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до ЗУ «Про доступ до публічної інфомації».

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, обставини встановлені під час розгляду справи вказують на те, що рішення про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1, на розроблення проекту із землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розглянуто у відповідності до ст. 118, 122 ЗК України. А тому підстав для скасування даного рішення, та зобов'язання відповідача вчинити дію щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд не вбачає.

Суд також зазначає, що згідно з ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. З КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб'єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об'єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Викладені висновки кореспондуються із нормами КАС України. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

У даному випадку, позивачем крім загальних посилань, не надано жодних належних доказів, в розумінні ст.70 КАС України, порушення особистих прав у спірних правовідносинах, як і не наведено обґрунтованих мотивів, яким чином оскаржуване рішення відповідача породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин, а задоволення позову порушить права ОСОБА_2, якому надано дозвіл на розроблення проекту ще в 2014 році та в 2017 році даний проект затверджений.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач діє в межах своєї компетенції, тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене та на підставі ст.ст. 8, 9, 11, 71, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відділ у Києво-Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення ради та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.

Суддя