Справа № 1140/2559/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2559/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Сколишев О.О.

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 1140/2559/18 (суддя І нстанції - Притула К.М.) за позовом ОСОБА_1 до Знам'янської Другої селищної ради Кіровоградської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність Знам'янської Другої селищної ради Кіровоградської області, викладену у листі від 27.06.2018 року № Л-103/02-24, протиправною;

- зобов'язати Знам'янську Другу селищну раду Кіровоградської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,71 га, яка знаходиться на території Знам'янської Другої селищної ради по вул. Польвій, 32;

- визначити Знам'янській Другій селищній раді Кіровоградської області розумний строк для виконання рішення суду.

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) документально підтверджені витрати пов'язані із розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідачем в супереч вимогам ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України не прийнятого жодного з встановлених законом рішень за результатами розгляду його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, або вмотивованої відмови у наданні дозволу, яка можлива лише з підстав невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що позивачем, 07.12.2017 року та 25.01.2018 року подано заяву до Знам'янської Другої селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,7090 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Знам'янської Другої селищної ради.

Виконавчий комітет Знамянської Другої селищної ради Кіровоградської області листами від 25.01.2018 року № Л-281/02-24 та від 22.02.2018 року № Л-14/02-24, повідомив, що по даній заяві не було прийнято рішення сесії Знамянської Другої селищної ради, таке, що не набрало достатньої кількості голосів. (а.с. 9, 10).

23.05.2018 року позивачем на адресу відповідача подано клопотання (в порядку досудового врегулювання спору), у якому ставилось питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної ділянки з додатками відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 11-13).

Виконавчий комітет Знамянської Другої селищної ради Кіровоградської області листом від 27.06.2018 року № Л-103/02-24 повідомив, що по даній заяві не було прийнято рішення сесії Знамянської Другої селищної ради, таке, що не набрало достатньої кількості голосів (а.с.14).

Не прийняття відповідачем передбаченого законом рішення за поданими ним заявами стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було направлено лише лист позивачу щодо розгляду його заяви, без прийняття будь-якого рішення, що не має наслідком порушення прав та інтересів позивача, оскільки вказаний лист не є рішенням без якого не може бути реалізоване право позивача на отримання земельної ділянки у власність.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож суд першої інстанції мав з'ясувати, чи була оскаржувана дія селищної ради вчинена, зокрема, в межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, пропорційно, своєчасно.

Так, повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Отже, Земельним кодексом України передбачено, що за результатами розгляду клопотання відповідний орган місцевого самоврядування дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні, щодо якої визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради у місячний термін з моменту подання відповідного клопотання.

Як зазначалося вище, за поданими позивачем заявами останньому направлено листи, в яких зазначено, що рішення про надання дозволу не прийнято, оскільки не набрало достатньої кількості голосів депутатів ради при голосуванні.

З огляду на правові наслідки такого листа апеляційний суд вважає, що відповідачем по суті відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту відводу земельної ділянки з підстав, які не зазначені у статті 118 Земельного кодексу України, тобто така відмова є протиправною.

Навіть, якщо орган місцевого самоврядування, який є колегіальним органом, відмовляє заявнику у наданні дозволу шляхом ненабрання достатньої кількості голосів при голосуванні, така відмова все одно повинна бути обгрунтована виключно підставами, зазначеними у статті 118 Земельного кодексу України. У цьому випадку повноваження ради не є дискреційними і чітко регулюються нормами Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Інше тлумачення норм чинного законодавства може призвести до свавільної відмови заявникам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що суперечитиме приписам частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції дійшов висновку для належного та ефективного способу захисту прав позивача визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 27.06.2018 року, та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського фермерського господарства з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положенням ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У відповідності до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Матеріали справи свідчать про те, що правнича допомога надавалася позивачу адвокатом на підставі укладеного договору від 24 січня 2018 року (а.с. 20).

Згідно акту приймання передачі правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 24 січня 2018р., виконавець (адвокат позивача) надав, а замовник (позивач) прийняв правову допомогу вартістю 5 000 грн.(а.с. 22).

Відповідно до квитанції № 28 від 31.07.2018 року позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 5000 грн на банківський рахунок адвоката з цільовим призначенням «оплата за надані послуги згідно договору про надання правової допомоги». (а.с. 23).

При цьому, при вирішенні питання щодо стягнення на користь позивача зазначених вище витрат на правову допомогу суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення витрат у розмірі 4000 грн. (за підготовку позовної заяви), оскільки витрати у розмірі 1000 грн. згідно наданого акту визначені за ознайомлення з матеріалами справи, не підтверджені матеріалами справи, а дослідження законодавства зі спірного питання входить до підготовки позовної заяви.

Таким чином, враховуючи, що рішенням суду апеляційної інстанції адміністративний позов задоволено, колегія суддів, враховуючи положення ст. ст. 132, 139 КАС України, вважає за необхідне стягнути витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи та складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. (704 грн. за подання адміністративного позову та 1057,20 грн. за подання апеляційної скарги) та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., які підтверджуються відповідними доказами.

Повний текст судового рішення складений 4 лютого 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 1140/2559/18 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Знам'янської Другої селищної ради Кіровоградської області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену у листі від 27 червня 2018 року № Л-103/02-24.

Зобов'язати Знам'янську Другу селищну раду Кіровоградської області повторно з урахуванням висновків суду розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського фермерського господарства орієнтовною площею 0,71 га, яка знаходиться на території Знам'янської Другої селищної ради Кіровоградської області по вулиці Польовій, 32.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Знам'янської Другої селищної ради Кіровоградської області () на користь ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1) сплачений за подачу позову та апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні та витрати на правничу допомогу 4000 (чотири тисячі) гривень, а всього 5762 (п'ять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко