Справа № 815/497/16
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 лютого 2019 року

Київ

справа №815/497/16

адміністративне провадження №К/9901/2948/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Приморського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - ГУ МВС України в Одеській області), Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУ НП в Одеській області), Приморського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - Приморський РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Одеській області від 4 листопада 2015 року №1616 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з 6 листопада 2015 року із займаної посади у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (через скорочення штатів) (далі - Положення № 114); поновити позивача на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області; зобов'язати ГУ НП в Одеській області розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" у ГУ НП в Одеській області та видати відповідний наказ; стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральної шкоди у розмірі 10000 грн; звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ГУ МВС України в Одеській області змінити підставу звільнення ОСОБА_2 у наказі від 4 листопада 2015 року №1616 о/с на пункт 64 "з" Положення № 114 (у зв'язку із переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації). Визнано протиправним (безпідставним) звільнення ОСОБА_2 з посади 20 листопада 2015 року. Поновлено позивача на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Приморського РВ ГУ НП в Одеській області з 20 листопада 2015 року. Стягнуто з ГУ НП в Одеській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 7 листопада 2015 року по день поновлення на посаді, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення у розмірі 4370 грн. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу стягнення в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4370 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року касаційні скарги Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та Головного управління Національної поліції в Одеській області задоволено частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року змінено.

Викладено абзаци другий, третій та четвертий резолютивної частини постанови Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року в наступній редакції: "Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 4 листопада 2015 року №1616 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 із займаної посади у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (через скорочення штатів).

Визнати протиправним звільнення Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ОСОБА_2 з посади слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Приморського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 6 листопада 2015 року.

Поновити ОСОБА_2 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Приморського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 7 листопада 2015 року.".

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року залишено без змін.

12 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить роз'яснити постанову Верховного Суду від 20 вересня 2018 року. Зокрема, просить роз'яснити чи може вказана постанова Верховного Суду, якою мотивувальні частини рішень першої та апеляційної інстанцій залишені без змін, бути підставою для звільнення позивача, що має спеціальне звання «старший лейтенант поліції», поновленого на посаді на підставі рішень попередніх інстанцій, якими встановлена незаконність його звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи, викладені у заяві, матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

З наведеної норми вбачається, що необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Із тексту заяви про роз'яснення судового рішення не вбачається, в чому саме полягає його нечіткість та що викликає труднощі у розумінні резолютивної частини ухвали.

У резолютивній частині постанови Верховний Суд зазначив про необхідність зміни рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині зазначення посади, на якій підлягав поновленню ОСОБА_2 Оскільки у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року зазначено посаду, на якій необхідно було поновити позивача, то рішення суду касаційної інстанції є зрозумілим і підстави для його роз'яснення відсутні.

З викладеного вбачається, що рішення касаційного суду є зрозумілим, його резолютивна частина - однозначною, а викладений в клопотанні спосіб роз'яснення судового рішення зводиться фактично до встановлення порядку його виконання, що не може вирішуватися за правилами статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 248, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Верховного Суду від 20 вересня 2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець