Справа № 500/2882/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2882/18

19 лютого 2019 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача Сойки Г.Є.

представника відповідача Олійник Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до Комунального підприємства "Тернопільелектротранс" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до комунального підприємства "Тернопільелектротранс" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за віком призначених на пільгових умовах в розмірі 208476,36 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 24.01.2019.

Тернопільським окружним адміністративним судом у судовому засіданні у даній справі, яке проводилося 24.01.2019 оголошувалась перерва до 01.02.2019 на підставі статті 223 КАС України.

Судове засідання, призначене на 01.02.2019 не проводилося у зв'язку із перебуванням головуючої судді Мірінович У.А. у відрядженні, розгляд справи відкладено на 19.02.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на суму 208476,36 грн., яка відповідачем добровільно не сплачується, а тому дана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 17.01.2019 № 673/10 (арк. справи 41-42), просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) не передбачено такого виду пенсії як за віком на пільгових умовах, а також законодавством не передбачено вимоги щодо проведення атестації робочого місця водія тролейбуса.

З огляду на зазначене та посилаючись на відзив на позовну заяву від 14.01.2019 № 31/18 (арк. справи 34-36) та запереченні від 25.01.2019 № 59/18, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи, що в КМ "Тернопільелектротранс" працювали особи, яким відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону № 1788-XII призначена пенсія на пільгових умовах.

Дані особи знаходяться на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримують пенсію за віком за списком № 2 при повному пільговому стажі.

Пунктом 6.1 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1) визначено, що для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Суд звертає увагу на те, що відповідачем в судовому засіданні визнано, що сума які належать до стягнення згідно даного предмету справи є, витратами на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". З огляду на що, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача про безпідставність позовних вимог з тих мотивів, що чинним законодавством не передбачено відшкодування даного виду пенсій за рахунок відповідача.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктами 1, 2 статті 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади.

Пунктом 6.4 розділу 6 Інструкції № 21-1 визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до пункту 6.7 розділу 6 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості (арк. справи 9) та розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за листопад 2018 р. - грудень 2018 р., за березень 2018 р., за жовтень 2018 р., та за 2018 р. (арк. справи 10-20), заборгованість відповідача перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 по списку № 2 складає 208476,36 грн.

Доказів оскарження чи скасування у встановленому порядку зазначених розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, відповідач не надав, а суд не здобув. Також відповідач не надав, а суд не здобув доказів, які б свідчили про відшкодування відповідачем витрат позивача на виплату та доставку пенсій за період з 01.10.2018 по 31.12.2018.

Таким чином, на час розгляду справи судом заборгованість відповідача перед позивачем по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 не погашена та становить 208476,36 грн.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України судові витрати у даній справі стягненню з відповідача не підлягають, а також за відсутності понесених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ) до комунального підприємства "Тернопільелектротранс" (місцезнаходження: вул. Тролейбусна, 7, м. Тернопіль, 46400, ) про стягнення заборгованості, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з комунального підприємства "Тернопільелектротранс" (місцезнаходження: вул. Тролейбусна, 7, м. Тернопіль, 46400, ) в користь Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ) заборгованість з фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з 01 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року на суму 208476 (двісті вісім тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 36 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.02.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.