Справа № 320/6868/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

18 лютого 2019 року м. Київ № 320/6868/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Київській області до Орендного підприємства «Броварипромжитлобуд» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулось Головне управління ДФС у Київській області з позовом про стягнення з Орендного підприємства «Броварипромжитлобуд» податкового боргу у розмірі 1723517, 19 грн.

Ухвалою суду від 27.12.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 14.01.2019 вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.02.2019.

Крім цього, після відкриття провадження у справі судом встановлено, що позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, за відсутності спати судового збору. З огляду на зазначене, враховуючи положення частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, Головному управлінню ДФС у Київській області запропоновано в порядку усунення недоліків позовної заяви протягом п'яти днів з дня вручення копії даної ухвали подати до суду докази сплати судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 25852, 16 грн.

Копія вищевказаної ухвали суду направлялася позивачеві на адресу, вказану у позові, та отримана останнім 22.01.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодові ідентифікатори 897 Київ-133/981 Київ 151).

Суд зазначає, що останнім днем на усунення виявлених судом недоліків позовної заяви було 28.01.2019.

30 січня 2019 року від Головного управління ДФС у Київській області засобами електронного зв'язку, поза межами встановленого судом строку (із затримкою в два дні), надійшов лист на усунення недоліків (вх. № 2530/19), за результатом вивчення змісту якого судом встановлено невиконання вимог ухвали суду від 14.01.2019, оскільки доказів сплати судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 25852, 16 грн. не надано. Водночас, позивач просить суд або відстрочити сплату судового збору, або продовжити строк на усунення недоліків.

В обґрунтування клопотання позивач вказав на відсутність достатнього розміру грошових коштів для сплати судового збору.

Вирішуючи питання щодо заявлених клопотань суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Таким чином, за обґрунтованим клопотанням, вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суд може звільнити позивача від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити або розстрочити його сплату.

У позовній заяві сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та надати суду відповідні докази.

Слід зазначити, що судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії. Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов'язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979).

Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 23.01.2015 № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Суд зазначає, що позивач не включений до числа осіб, звільнених від оплати судового збору при подачі позовів, зокрема, до адміністративного суду, що прямо передбачено Законом України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання позову), а тому є платником судового збору на загальних підставах.

Крім того, суд вбачає за доцільне зазначити, що у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частина друга статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України).

Більш того, суд звертає увагу, що доводи заявника про відсутність коштів на рахунках управління не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22.05.2015 № 484-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який станом на день звернення з даним позовом до суду є чинним і в установленому законом порядку не змінений і не скасований, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Таким чином особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 13.11.2018 по справі №826/6510/16.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору. Окрім того, жодними засобами доказування (документально підтверджуючі докази) наявності чи відсутності коштів на рахунках заявника останнім суду не підтверджено.

Таким чином, вимоги суду в установлений судом строк позивачем не виконані, доказів в порядку усунення виявлених недоліків не надано.

Крім цього, правом, передбаченим частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України щодо продовження процесуального строку в порядку усунення недоліків позовної заяви, у строк, визначений судом, позивач не скористався.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 183 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 183 у взаємозв'язку із частиною п'ятнадцятою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 171, 183, 205, 243, 246, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Головного управління ДФС у Київській області до Орендного підприємства «Броварипромжитлобуд» про стягнення податкового боргу, - залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.