Справа № 521/12618/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/12618/18

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2018р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до УПП в Одеській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.06.2018р. близько 16:20год. він припаркував свій власний автомобіль на узбіччі дороги по вул.Гаршина, 1, в м.Одесі, де не було жодних знаків про заборону паркування.

На думку позивача, у такому стані його автомобіль не заважав ні пішоходам, ні іншим автомобілям, які рухалися по вказаній вулиці. Коли він повернувся за своїм автомобілем, то не знайшов його на залишеному місці.

В подальшому, ОСОБА_2 дізнався, що його автомобіль 30.06.2018р. в 16:32год. був евакуйований на спеціальний майданчик в м.Одесі.

На думку позивача, після цього, в порушення ст.258 КУпАП, в управлінні патрульної поліції на вул.Академіка Корольова, 5, інспектор УПП в Одеській області, 2.07.2018р. склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕАА №466027. У постанові вказано, що він здійснив зупинку та стоянку, чим суттєво заважала руху іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.15.10. В. ПДР «Порушення стоянки, стоянка на тротуарах, де для руху залишається менше 2 м.» та на підставі ч.3 ст.122 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення, у вигляді штрафу, в сумі 510грн..

Позивач із вказаною постановою не погоджується, оскільки обставини, викладені в ній, не відповідають дійсності, оскільки правил дорожнього руху він не порушував.

Вважаючи, що зазначена постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2018р. адміністративний позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії EAА №466027 від 2.07.2018р., згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення, у виді штрафу, в розмірі 510грн., - скасовано.

Судові витрати у справі віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті та відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що обставини вказані в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, не відповідають обставинам події.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.06.2018р. близько 16:20год. ОСОБА_2 припаркував свій власний автомобіль, державний номер НОМЕР_1 на узбіччі дороги по вул.Гаршина, 1, в м.Одесі.

В подальшому, 2.07.2018р. в управлінні патрульної поліції по вул.Академіка Корольова, 5, в м.Одесі інспектором УПП в Одеській області, капітаном поліції батальйону №4 роти №4 УПП в Одеській області Свідерко А.І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕАА №466027 (а.с.4).

Згідно п.6,7 вказаної постанови, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510грн. за те, що останній 30.06.2018р. о 16:32год. здійснив в м.Одесі по вул.Гаршина,1, «зупинку та стоянку, чим суттєво заважав руху іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.15.10. в. ПДР»: «Порушення стоянки, стоянка на тротуарах, де для руху пішоходів залишається менше 2 м.».

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, судова колегія виходить з наступного.

Законом України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до ч.1 ст.52-3 вказаного Закону, до повноважень Національної поліції належить забезпечення безпеки дорожнього руху.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначено главою 22 КУпАП.

Приписами ст.279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Також, у відповідності до п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Крім того, Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Також, п.9 Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачено, що до постанови додаються докази.

Як вбачається із матеріалів справи, що в оскаржуваній постанові, серії EAA №466027 від 2.07.2018р., у п.9 : «До постанови додається …», інспектором УПП в Одеській області, капітаном поліції батальйону №4 роти №4 УПП в Одеській області Свідерко А.І., не зазначено жодного доказу.

Крім того, у спірній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис порушення.

Також, приписами п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що у спірній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Приписами ч.2 ст.52-3 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що національна поліція здійснює контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виконанням установлених КМУ правил паркування транспортних засобів у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування, а у випадках та порядку, визначених законом, тимчасово затримує і доставляє транспортний засіб, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів (коли розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), на спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання, відповідно до закону тимчасово вилучає посвідчення водія.

Проте, апеляційний суд зазначає, що належних доказів того, що зупинка та стоянка автомобіля ОСОБА_2, «суттєво заважала руху іншим учасникам дорожнього руху», патрульною поліцією не надано.

Між тим, у відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача.

Крім того, у відповідності до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Положення ч.3 ст.258 КУпАП вказують на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст.283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, що автомобіль ОСОБА_2 було припарковано на краю узбіччя, яке примикає до проїзної частини. При цьому, автомобіль було розташовано таким чином, що він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху.

Крім того, як вбачається, з тих же наданих кcерокопій фотознімків з місця події, наданих відповідачем та позивачем - ксерокопії роздруківки з «google», тротуар містить додаткову розмітку для тротуару вздовж паркану будинку, шириною біля 2м., за яким слідує зелена зона, на якій ростуть зелені насадження, а після зеленої зони розміщено узбіччя, на якому було залишено позивачем автомобіль на стоянку.

Апеляційний суд зазначає, що наразі, з ксерокопій фотознімків неможливо встановити ширину узбіччя, де була здійснена стоянка автомобіля та чи залишалась частина узбіччя менше 2м., оскільки представники відповідача при евакуації автомобілю не здійснили заміри тротуару, зеленої зони та узбіччя.

Крім того, на зазначеному місці не встановлено жодного знаку, що забороняв би чи обмежував стоянку автомобіля.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП не знайшов свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП проводився без дотримання норм, передбачених ст.268, 279, 280 КУпАП, що не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, чим було порушено право позивача на належний розгляд його справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята з порушенням порядку, оскільки не доведена вина позивача.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2018р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв