Справа № 810/2590/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року м. Київ № 810/2590/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Різнік О.О., Мельничук А.В.,

від відповідача - Кратко Н.А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітрейд 2016"

до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області

про визнання протиправними дії та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Профітрейд 2016» (далі по тексту - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області (далі потексту - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління ДФС України у Київській області щодо анулювання реєстрації ТОВ «Профітрейд 2016» як платника податку на додану вартість та скасувати рішення Головного управління ДФС України у Київській області № 892/12 від 21.02.2018 року про аналювання реєстрації платника податку на додану вартість.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави для анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість, оскільки позивач своєчасно подавав до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість.

Протиправність рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість, на думку позивача, є підставою для визнання дій відповідача щодо анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість протиправними та, відповідно, для скасування рішення відповідача про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 810/2590/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач позов не визнав та 17.07.2018 подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоводенні позову відмовити повінстю. В обгрунтування доводі відзиву на позов відповідач зазначив, згідно з наявними у відповідача відомостями позивач не подавав протягом 12 послідовних місяців до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за період січень - грудень 2017 року, а відтак, це є підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану варість.

У відповіді на відзив від 17.09.2018 позивач заперечував проти доводів відповідача, які викладені у відзиві на позов, з огляду на те, що відповідач посилається на реєстр податкових декларацій з податку на додану вартість за період з січня по грудень 2017 року включно, згідно із яким за вказаний період позивачем не було подано жодної податкової декларації. Зазначений реєстр створений посадовою особою Києво-Святошинського відділення ГУ ДФС у Київській області, водночас на обліку у цьому відділенні позивач перебуває лише з 05.12.2017, оскільки саме з цієї дати підприємство змінило офіційне місце знаходження. Таким чином, як вказує позивач, з урахуванням реєстрації підприємства у вказаному відділенні лише з 05.12.2017 більше однієї декларації до Києво-Святошинського відділення ГУ ДФС у Київській області від позивача не могло надійти. Отже, на думку позивача, наведене свідчить, що відповідачем було надано суду реєстр податкових декларація, який містить недостовірну інформацію.

Крім того, з листа від 25.05.2018 № /10/13-08-03 Києво-Святошинського відділення ГУ ДФС у Київській області, який доданий позивачем до позову, вбачається, що податкова декларація за грудень 2017 року надходила до вказаного відділення. Також, позивачем було додано до позову лист Головного управілння ДФС у Київсьікій області від 30.05.2018 № 10108/10/10-36-12-01 з якого видно, що підприємством у 2017 році декларації подавались.

Ухвалою від 19.09.2018 судом на підставі ст. 183 Кодексу адміністративного судочинства України було закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити. Відповідач заперечував проти позовних вимог та просив суд у здоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області №892/12 від 21.02.2018 р. анулювано реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю «Профітрейд 2016», як платника на додану вартість.

Як вбачається зі змісту даного рішення його прийнято відповідачем на підставі підпункту "г" пункту 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, у зв'язку із неподанням позивачем протягом послідовних 12 місяців податкових декларацій.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профітрейд 2016», не погоджується із такими діями контролюючого органу, а також прийнятим ним рішенням щодо анулювання реєстрації підприємства, як платника податку на додану вартість та вважає, що воно підлягає скасуванню, у зв'язку із чим звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає про таке.

Відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі, якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Пунктом 184.2 статті 184 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті «а» пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу. Анулювання реєстрації здійснюється на дату подання заяви платником податку або прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації.

Крім того, згідно з пунктом 5.1 розділу V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), реєстрація діє до дати анулювання, яке відбувається у випадках, визначених пунктом 184.1 статті 184 розділу V Кодексу, якщо зокрема особа, зареєстрована як платник ПДВ, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає до контролюючого органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Відповідно до пункту 5.2 розділу V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт «г» пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що: не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого ніж перший день календарного місяця; включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації. Анулювання реєстрації здійснюється шляхом виключення платника ПДВ з Реєстру.

Положеннями підпункту 5.5 розділу V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що анулювання реєстрації за ініціативою відповідного контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти «б» - «з» пункту 5.1 цього розділу). Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав. Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, зокрема: довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

Згідно з пунктом 5.6 розділу V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов'язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства. Дата підписання рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ уважається днем прийняття такого рішення.

Як вбачається із відзиву на позов, який було подано до суду відповідачем, спірне рішення щодо аналювання реєстрації позивача платником податків було прийнято відповідачем з урахуванням даних реєстру податкових накладних копія якого була нада суду відповідачем (том І, а.с. 193).

Зі змісту вказаного реєстру вбачається, що його було складено Києво-Святошинським відділенням ГУ ДФС у Київській області та відповідно до його даних підприємством не подавались декларації за січень-грудень 2017 року.

Водночас, як встановлено судом та вбачається із наявних у матеріалах справи документів, позивачем були подані до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (за місцем попередньої реєстрації підприємства) податкові декларації з податку на додану вартість за травень, жовтень та листопад 2017 року (том І, а.с. 40, 59, 207). Декларація за листопад 2017 року була надіслана позивачем податковому органу засобами поштвого зв'язку (том І, а.с. 62).

Відповідно до п.49.5 статті 49 ПК України у разі надсилання податкової декларації поштою платник податків зобов'язаний здійснити таке надсилання не пізніше ніж за 5 днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації. А згідно п.49.18 ст.49 та ст.203 ПК України податкові декларації з податку на додану вартість подаються протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця. Звітний місяць - листопад 2017 року, декларацію було відправлено 09.12.2017 року, тобто за 11 днів до граничного строку подання декларації.

Таким чином, позивачем було подано декларацію з ПДВ за листопад 2017 року у строки та спосіб, передбачений законодавством. При цьому, повідомлень про відмову у прийнятті декларації, що передбачено положеннями п.49.11 ПК України позивачу не надходило і відповідачем про таке суду не повідомлено і доказів щодо цього не надано.

Крім того, судом були досліджені наявні у матеріалах справи листи Державної фіскальної служби України від 06.06.2018 №19456/6/99-99-12-03-01-15, Головного управління ДФС у Київській області від 30.05.2018 № 10108/10/10-36-12-01 та Києво-Святошинської ДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 25.05.2018 № 10/13-08-03.

Так, у листі Києво-Святошинської ДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 25.05.2018 № /10/13-08-03 (том І, а.с. 179) зазначено, що від ТОВ "Профітрейд 2016" до ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надходила податкова декларація за грудень 2017 року.

У листі Головного управління ДФС у Київській області від 30.05.2018 № 10108/10/10-36-12-01 (том І, а.с. 177) зазначено, що згідно бази даних Державної фіскальної служби України від позивача подавались податкові декларації за травень 2017 року № від 06.07.2017 року; за жовтень 2017 року № 50160 від 20.11.2017 року; за листопад 2017 року № 53183 від 29.12.2017 року; за грудень 2017 року № від 18.01.1018.

Зазначені вище обставини також підтверджуються листом Державної фіскальної служби України від 06.06.2018 №19456/6/99-99-12-03-01-15 із додатком (том І, а.с. 175-176), де зазначено, що позивачем подавались податкові декларації за травень 2017 року; за жовтень 2017 року і за листопад 2017 року.

При цьому, відповідачем в ході судового розгляду не були спростовані наведені вище обставини щодо поадння позивачем подакових декларацій з податку на додану вартість за вказані місяці 2017 року. Також представник відповідача не зміг пояснити суду відносно невідповідності даних, наведених у реєстрі податкових декларацій, який було сформовано Києво-Святошинським відділенням ГУ ДФС у Київській області та на підставі якого було було прийнято спірне рішення, даним зазначеним у листах Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області та Києво-Святошинської ДПІ Головного управління ДФС у Київській області.

Враховуючи викладене, судом не було встановлено і відповідачем не доведено, що позивачем не подавались протягом 12 послідовних податкових місяців контролюючому органу декларації з податку на додану вартість.

Такоим чином, рішення відповідача № 892/12 від 21.02.2018 прийняте за відсутності відповідної правової підстави з якою закон пов'язує виникнення у позивача повноваження на анулювання реєстрації відповідача платником податку на додану вартість, оскільки, як свідчать фактичні обставини, хоча позивач не подав за окремі місяці до контролюючого органу органам декларації з податку на додану вартість, проте це не порушило вимоги про послідовність, так як проміжок часу між поданими деклараціями з податку на додану вартість є меншим від 12 податкових місяців.

Отже, в цій частині позовні вимоги суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії Головного управління ДФС України у Київській області щодо анулювання реєстрації ТОВ «Профітрейд 2016» суд зазначає про таке.

Як вже було вказано вище, відповідно до вимог Подакового кодексу України, а також Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість у відповідача наявні відповідні повноваження щодо прийняття рішень про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Крім того, самі по собі дії відповідача по прийняттю такого рішення не стоврюють для відповідача відповідних правових наслідків адже такі наслідки пов'язані саме із рішенням про аналювання реєстрації платника податку на додану вартість.

З огляду на вказане судом не встановлено підстав для задоволення в цій частині позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У свою чаргу, частина друга даної норми визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас, відповідачем не було доведено в ході судового розгляду правомірність прийнятого ним рішення.

Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, оскільки при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір за одну позовну вимогу, з огляду на те, що інша є похідною, і одна позовна вимога була здоволена, судом не вираховувається пропорція та здійснюється розподіл судових витрат згідно з задоволеною судом позовної вимоги.

Керуючись статтями 9, 14, 69, 73 - 77, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області № 892/12 від 21.02.2018 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби у Київській області (, місцезнаходження: вул. Народного Ополчення, 5-а, м. Київ, 03151) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітрейд 2016" (, місцезнаходження: вул. Соборна, 10-Б, кв. 110, Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08130) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 02 листопада 2018 р.