Справа № 520/366/19
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 р. № 520/366/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2018р.;

- зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.05.2018р. по 30.09.2018р.;

- допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно, на думку позивача, позбавив його права на отримання пенсії в період з 01.05.2018р. по 30.09.2018р.

Відповідач проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що з 01.05.2018 року ОСОБА_2 призупинено нарахування та виплату пенсії позивачу як внутрішньо переміщенній особі згідно п.п.5 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат ВПО за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016р. №365, на підставі Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "Аркан" та понад 60 днів перебувають на непідконтрольній території України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням №983250 від 10.10.2007р. (зв. бік а.с.9). У зв'язку з проведенням бойових дій у м.Ровеньки Луганської області позивач був змушений покинути своє постійне місце проживання та переїхав до м.Харкова, де став на облік як внутрішньо переміщена особа, про що ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради було видано відповідну довідку № від 30.10.2017р. У зв'язку зі зміною фактичного місця проживання та на підставі особистого звернення позивача було видано нову довідку ВПО № від 18.05.2018р. (а.с.9)

Як вбачається з листа ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова від 23.11.2018р. №22923/301301 (а.с.10), позивачу було призупинено нарахування та виплату пенсії з 01.05.2018р. на підставі п.п.4, 5 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат ВПО за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016р. №365, на підставі Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "Аркан" та понад 60 днів перебувають на непідконтрольній території України. Також ОСОБА_2 зазначило в листі, що довідка ВПО скасовано Протоколом засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО №85 від 20.06.2018р.

У вересні 2018 року виплату пенсії позивачу поновлено згідно довідки ВПО № від 18.05.2018р. На момент складання вказаного листа ОСОБА_2 від 23.11.2018р., заборгованість за період з 01.05.2018р. по 30.09.2018р. не виплачено.

Отже, з викладеного вбачається, що відповідач не заперечує той факт, що позивачу неправомірно було припинено виплату пенсії у період з 01.05.2018р. по 30.09.2018р., та у зв'язку з даними обставинами виникла заборгованість перед позивачем.

Відповідно до пункту 1 та пункту 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, пенсії внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання, незалежно від факту реєстрації місця проживання /перебування.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами пункту 71 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів суд зазначає, що на момент припинення нарахування та виплати пенсії позивачу з 01.05.2018р. по 30.09.2018р. довідка ВПО № від 18.05.2018р. була дійсною, що підтверджується відповіддю ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 23.11.2018р. (а.с.11). Отже, підстав для припинення виплати пенсії ОСОБА_1 в зазначений період у відповідача не було, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.05.2018р. по 30.09.2018р. підлягають задоволенню.

В матеріалах справи міститься протокол засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м.Харкова від 28.12.2018р., яким скасовано довідку ВПО № від 18.05.2018р. Однак, жодного рішення про скасування зазначеної довідки відповідачем не надано. (а.с.73-75)

Відповідно додатку до протоколу №109 від 28.12.2018р., довідка ВПО ОСОБА_3 підлягає скасуванню згідно інформації системи "Аркан". (а.с.75)

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до підпункту 2 пункту 12 зазначеного Порядку, соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Поряд із тим, суд зазначає, що відповідачем відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України доказів того, що на момент припинення пенсії (з 01.10.2018р.) ОСОБА_1 покинув м.Харків та повернувся до свого зареєстрованого місця проживання до Луганської області, не надано, у зв'язку із чим не доведено наявність підстав для припинення виплати пенсії як внутрішньо переміщеній особі з 01.10.2018р.

Суд зауважує, що посилання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на скасування довідки ВПО позивача, як такому, що не підтвердив місце фактичного проживання, є необґрунтованим, оскільки скасування вказаної довідки мало місце 28.12.2018р., проте, нарахування та виплату пенсії позивачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова припинено з 01.10.2018р., про що свідчить довідка про нарахування та виплату пенсії ОСОБА_4 за період з 01.03.2016р.-31.01.2019р. (а.с.22)

Отже, між діями ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради та відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відсутній причинно - наслідковий зв'язок.

Суд зазначає, що скасування довідки ВПО не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а постанова Кабінету Міністрів України №365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 03.05.2018 у зразковій справі №805/402/18, яке набрало законної сили на підставі постанови ОСОБА_5 Верховного Суду від 04.09.2018.

Статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд доходить висновку, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії 01.10.2018р.

Поряд із цим, суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до частини 3 статті 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до встановлених у справі обставин, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, зазначені вище рішення: "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", суд доходить висновку, що припинення відповідачем з 01.10.2018 року виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним, а тому позовна вимога щодо зобов'язання відповідача відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсію з 01.10.2018р. підлягає задоволенню.

Частинами 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Також суд враховує, що будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" ОСОБА_1 не може бути позбавлений права на пенсію як громадянин України, незалежно від місця його проживання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачу ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року було звільнено від сплати судового збору. За приписами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що ухвалою суду від 17.01.2019 року позивача звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8, 242, 243, 245, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2018р.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.05.2018р. по 30.09.2018р.

Рішення суду звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова () судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення у відповідності до ст. 295 цього Кодексу. Або в порядку, передбаченому п.15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко