Справа № 120/4616/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 лютого 2019 р. Справа № 120/4616/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк А.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко А.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Жердєва О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1)

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100)

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

13.12.2018 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькі області (далі - ГУ ДФС у Вінницькі області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькі області №0-0222 від 03.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником транспортного засобу, а саме: легкового автомобіля марки BMW X5, з об'ємом двигуна 2993 см. куб, 2016 року випуску.

21.05.2018 року позивач отримав листа від ГУ ДФС у Вінницькі області разом із податковим повідомленням-рішенням №0-0222 від 03.05.2018. Згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2018 в розмірі 25000,00 грн, з посиланням на підпункт 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 ПК України та підпункт 267.6.2 пункту 267 статті 267 ПК України.

З вказаним рішення позивач не погоджується, оскільки вважає, що його транспортний засіб не є об'єктом оподаткування. Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль позивача марки BMW X5, має об'єм циліндрів двигуна 2993 см. куб. Відтак, на думку позивача, належний автомобіль не підлягає під оподаткування транспортним податком з фізичних осіб у 2018 році.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відкрито провадження за даним позовом. Розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Зобов'язано відповідача подати до суду відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому ст.162 КАС України.

У встановлений судом термін, відповідачем подано відзив на позовну заяву за змістом якого, останній заперечує щодо позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до відомостей, отриманих від органів внутрішніх справ, за позивачем рахується легковий автомобіль, марки BMW X5, з об'ємом двигуна 2993 см. куб, тип пального - дизель, рік випуску якого - 2016 рік.

Автомобіль із вказаними характеристиками, зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку. Тому, нарахування відповідачем транспортного податку за 2018 рік на суму 25000,00 грн. є правомірним.

Крім того, зазначено, що при прийнятті рішення відповідач керувався виключно положеннями Податкового кодексу, зокрема п.п.267.1.1, п.267.1, ст. 267, 267.2.1 пункту 267.2 статті 267, п.п.267.3.1, п.267.3, ст. 267.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року вирішено справу розглядати в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Усною ухвалою суду від 04.02.2019 року в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 04.02.2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

В судовому засіданні учасники справи підтримали свої аргументи щодо заявлених позовних вимог та заперечень.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши аргументи представника позивача та відповідача, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 є власником транспортного засобу легкового автомобіля марки BMW X5, з об'ємом двигуна 2993 см. куб, 2016 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

21.05.2018 року позивач отримав листа від ГУ ДФС у Вінницькі області разом із податковим повідомленням-рішенням №0-0222 від 03.05.2018.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2018 в розмірі 25000,00 грн. з посиланням на підпункт 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 ПК України та підпункт 267.6.2 пункту 267 статті 267 ПК України.

Позивач не погодився із прийнятим рішенням та оскаржив його в адміністравтивному порядку, подавши 31.05.2018 скаргу до ДФС України.

02.08.2018 ДФС України прийнято рішення про результати розгляду скарги №11311/0/99-99-11-02-01-14 відповідно до якого адміністративну скаргу залишено без задоволення.

Позивач не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, з метою його скасування звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно із підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Підпунктом 267.3.1. пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Виходячи з системного аналізу наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що для визначення платнику податків грошового зобов'язання із транспортного податку в розмірі 25000,00 грн., контролюючому органу необхідно встановити, що транспортний засіб (легковий автомобіль) такого платника податків відповідає критеріям об'єкта оподаткування, а саме:

- з року випуску автомобілю минуло не більше п'яти років (включно);

- середньоринкова вартість автомобілю становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Статтею 8 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3723,00 гривень.

Таким чином, платниками транспортного податку за 2018 рік є власники легкових автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 1396125,00 грн.

При цьому, вартість автомобілю має бути визначена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі за текстом - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100),

де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. N 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576).

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Згідно із пунктом 4 Методики, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Відповідно до пунктів 5, 6 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об'єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.

Згідно з пунктом 13 Методики, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального (пункт 14 Методики).

Як встановлено під час розгляду справи, позивачу на праві власності належить автомобіль марки BMW X5, з об'ємом двигуна 2993 см. куб, 2016 року випуску.

Відповідач, розраховуючи вартість автомобіля, зазначив наступні критерії: автомобіль марки BMW X5, 2016 року випуску, об'єм двигуна 3,0 см. куб. та програмою розраховано середньоринкову вартість транспортного засобу.

Обгрунтовуючи правомірність зазначення при здійсненні розрахунку об'єм двигуна 3,0 см.куб., представник відповідача посилається на те, що 1000 куб.см є еквівалентом 1 літру, а тому об'єм циліндрів двигунів автомобіля 2993 куб.см. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра.

При цьому, суд не може погодитися з вказаними твердженнями відповідача, виходячи з того, що нормами чинного законодавства не передбачено можливість заокруглення в сторону збільшення контролюючим органом розміру об'єму циліндрів двигуна автомобіля з метою визначення середньоринкової його вартості.

Разом з тим, суд наголошує, що точний робочий об'єм двигуна транспортного засобу визначається фахівцями експертної служби МВС під час проведення експертного дослідження, або вноситься до Єдиного державного реєстру МВС адміністратором територіального сервісного центру МВС з наданих власником супроводжуючих документів (сертифікат відповідності, акт технічної експертизи транспортного засобу, акт огляду транспортного засобу, тощо).

Тому, суд вважає, що середньоринкова вартість автомобіля повинна обраховуватися, виходячи з даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

При цьому, абзацом другим пункту 13 Методики визначено, що у разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті. Проте, доказів звернення контролюючого органу до Мінекономрозвитку з метою визначення вартості автомобіля позивача та доповнення переліку транспортних засобів автомобілем марки BMW X5, 2016 року випуску, об'єм двигуна 2993 см.куб., суду не пред'явлено.

Крім того, згідно розрахунку, здійсненому на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, середньоринкова вартість автомобіля позивача станом на 13.09.2018 року становить 1202267,50 грн, що менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для донарахування позивачу грошового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина перша статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № 0-0222 від 03.05.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) судові витрати в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1)

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100)

Повний текст рішення виготовлено: 08.02.2019 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна