Справа № 160/9636/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року Справа № 160/9636/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати призначеної пенсії за віком з 01 жовтня 2018 року;
зобов'язати відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком та здійснити виплату заборгованості за час затримки з 01 жовтня 2018 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Перебуває на обліку в Покровському відділі обслуговування громадян ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. Однак, з 01 жовтня 2018 року виплату пенсії позивачу було припинено з підстав надання статусу «внутрішньо переміщеної особи». Крім того, позивач зазначає, що він не є внутрішньо переміщеною особою, оскільки виїхав на постійне місце проживання до Дніпропетровської області та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з власної волі, без примусу та не внаслідок збройного конфлікту та тимчасової окупації. Також, позивач зазначає, що на обліку як внутрішньо переміщена особа ніколи не перебував, відповідних соціальних виплат не отримував. Отже, дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії. При цьому, як зазначив позивач, жодна з встановлених підстав припинення виплати пенсії не має відношення до позивача. Також позивач зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанової О.В. від 21.12.2018р. прийнято до провадження адміністративну справу №160/9636/18 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що відповідно до положень Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365, на момент виникнення обставин, що дають підставу для отримання статусу внутрішньо переміщеної особи відповідно до визначення наведеного у ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", позивач проживав на території Донецької області. Щодо наявності реєстрації в паспорті на території Дніпропетровської області, то це не є підставою для відмови позивача у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи. Крім того, ОСОБА_2 не перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про що видана довідка від 12.12.2018 року Управлінням соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації. Таким чином, продовження виплати пенсії можливе за умови отримання довідки внутрішньо переміщеної особи та за результатом розгляду цього питання Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в Покровькому відділі обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ УПФУ в Дніпропетровській області.
З 24.11.2014 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є вул. Шевченко,43, с.Новоселівка, Покровський район, Дніпропетровська область.
Згідно довідки Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації №3460 від 12.12.2018 року ОСОБА_2 на обліку в Єдиній інформаційній базі внутрішньо переміщених осіб України не перебував, довідку внутрішньо переміщеної особи не отримував.
З 01 жовтня 2018 року виплату пенсії позивачу було припинено з підстав ненадання позивачем до Пенсійного органу довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (довідки внутрішньо переміщеної особи).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV.
Частиною третьою ст.4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Відповідно до ч.1 ст.47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів справи, з 01 жовтня 2018 року пенсійні виплати були припинені, зазначений факт не заперечується й відповідачем. Відповідачем зазначена підстава для припинення пенсійних виплат, а саме ненадання позивачем до Пенсійного органу довідки про взяття на облік особи, яка внутрішньо переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (довідки внутрішньо переміщеної особи). Тобто, підставою для припинення виплати пенсії позивачу, в даному випадку, є ненадання певного документу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».
Згідно ч.1 ст.49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.
Таким чином, Законом №1058-IV не передбачена така підстава припинення виплати пенсії як ненадання особою до Пенсійного органу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Так, припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на законних підставах.
Крім того, з матеріалів справи не вбачається жодних рішень, прийнятих ОСОБА_3 управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на підставі яких була б припинена виплата пенсії позивачу починаючи з 01 жовтня 2018 року.
Таким чином, припиняючи ОСОБА_2 виплату пенсії з 01 жовтня 2018 року, відповідач порушив право позивача на мирне володіння своїм майном, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що такі дії ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є протиправними.
Крім того, з 24.11.2014 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є вул. Шевченко,43, с.Новоселівка, Покровський район, Дніпропетровська область, а саме житловий будинок за даною адресою був придбаний позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2008 року, що є свідченням того, що зміна місця реєстрації обумовлена зміною місця постійного проживання, що, в свою чергу, відбулось не внаслідок залишення свого місця проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, а за власної волі.
Таким чином, посилання відповідача на те, що за своїм статусом ОСОБА_2 фактично є внутрішньо переміщеною особою є хибним.
Згідно ч.1,2 ст.46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню.
Отже, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.2, 5, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати протиправними дії ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати призначеної пенсії за віком ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Шевченко,43, с.Новоселівка, Покровський район, Дніпропетровська область) з 01 жовтня 2018 року.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Шевченко,43, с.Новоселівка, Покровський район, Дніпропетровська область) та здійснити виплату заборгованості за час затримки з 01 жовтня 2018 року.
Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова