Справа № 809/1239/16
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року

Київ

справа №809/1239/16

адміністративне провадження №К/9901/7671/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду у складі судді Матуляк Я.П. від 30 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М., Сапіги В.П. від 28 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиготовлення та ненадання довідки про розмір грошового забезпечення для подальшого перерахунку та зобов'язання виготовити на надати йому довідку про розмір грошового забезпечення пенсіонера з повною реальною інформацією згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиготовлення для перерахунку пенсії нової довідки про розмір грошового забезпечення та ненадання її до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з інформацією згідно Постанови № 988.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області не має повноважень щодо видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії колишнім працівникам органів внутрішніх справ, оскільки такими повноваженнями наділений орган внутрішніх справ України з якого позивача звільнено зі служби.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити позовні вимоги.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 13 грудня 2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 809/1239/16, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О. від 21 січня 2019 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України за вислугою років, перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

05 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області із зверненням про видачу довідки щодо розміру грошового забезпечення поліцейського, згідно раніше займаною позивачем посади чи прирівняної до неї, із врахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Однак, запитувану довідку відповідач не надав, листом від 29 серпня 2016 року № Р-134/108/05/29-2016 повідомив позивача про те, що правових підстав для перерахунку пенсії позивача немає, оскільки відсутній факт прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або введення нових додаткових видів грошового забезпечення, необхідного для здійснення такого перерахунку відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393" від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45). Крім того, відповідач зазначив, що Національна поліція, відповідно до покладених на неї завдань, взаємодіє з органами державної влади з питань соціального захисту та пенсійного забезпечення лише поліцейських та членів їх сімей.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке, за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі Постанови № 988. Крім того зазначає, що Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області є правонаступником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, з якого позивач був звільнений у 2014 році. Таким чином, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області повинно видати довідку позивачу, відповідно до Постанови № 988.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_2, у яких вказується на безпідставність вимог касаційної скарги та законність рішень судів попередніх інстанцій.

НОРМИ ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів попередніх інстанцій відповідають повністю, а викладені у касаційній скарзі вимоги скаржника є не обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XIII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених для поліцейських.

Статтю 63 Закону № 2262-XII доповнено вказаною частиною згідно із Законом № 900-VIII, який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 29 грудня 2015 року).

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з абзацом другим пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Постановою № 988 встановлено розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Відтак, збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичне складовим грошового забезпечення колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, що є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції.

Відповідно до статті 102 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється також у порядку та на умовах, визначених Законом № 2262-XII.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-XII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв'язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

З огляду на наведене, позивач має право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Водночас, відповідно до пункту 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, довідки видаються державними органами, з якого були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено Порядком.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивача звільнено з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області.

У той же час, 2 липня 2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію», згідно з яким Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції (стаття 13 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до пункту 7 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» доручено Кабінету Міністрів України забезпечити створення центрального органу виконавчої влади поліції України та його територіальних органів.

На виконання цієї норми в межах повноважень, визначених частиною першою статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 641 утворено Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено юридичну особу публічного права Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (додаток № 1), і ліквідовано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області (додаток № 2).

З огляду на наведене, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області не має повноважень щодо видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії колишнім працівникам органів внутрішніх справ, оскільки такими повноваженнями наділений орган внутрішніх справ України з якого позивача звільнено зі служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30 жовтня 2018 року у справі № 607/11339/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 283/686/17.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції у даній справі дійшли вірного висновку про відсутність з боку відповідача порушень прав та законних інтересів позивача, оскільки позивачу, як колишньому працівнику органів внутрішніх справ, довідка відповідна до Постанови № 988 повинна надаватися органом внутрішніх справ України з якого позивача звільнено зі служби.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 70 рішення у справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко