Справа № 460/2717/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/150/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року (рішення ухвалено у м. Рівне судом у складі головуючого судді Недашківської К. М., повний текст рішення виготовлений 04 грудня 2018 року) у справі № 460/2717/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дій,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дій.

Позивачка просила визнати незаконними дії відповідача по призначенню, перерахунку та виплаті їй додаткової пенсії та доплати до пенсії за проживання на радіоактивно забрудненій території у менших розмірах ніж передбачено Законом;

зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплатити її доплату до пенсії, в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 17.07.2018 з подальшим перерахуванням та виплатою в належному розмірі;

зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, розраховуючи її з мінімальної пенсії за віком в розмірі не менше встановленого Законом прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, діючого на момент нарахування пенсії, тобто з 17.07.2018, відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з подальшим перерахуванням та виплатою пенсії у зв'язку із збільшення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до чинного законодавства України;

зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва та захворювання, спричиненого Чорнобильською катастрофою в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.07.2018 та подальшим перерахунком та виплатою допомоги в належному розмірі;

стягнути на користь позивача різницю між нарахованою додатковою пенсією та доплатою до пенсії відповідно до статей 39, 49, 50, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та фактично виплаченою сумою додаткової пенсії та доплати з 17.07.2018 по час винесення рішення судом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року позивачці в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішенням Конституційного суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 у справі № 1-11/2018(3830/15) визнано неконституційними зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII, які стосуються обмеження чи скасування пільг, компенсацій і гарантій, що призвели до звуження прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зниження рівня їх соціального забезпечення, тому відмова органу ПФУ в перерахунку пенсії позивача необґрунтована та незаконна.

Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції від 04.12.2018 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовільнити.

Оскільки усі учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вважаючи, що таку може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідом 3 групи.

Позивачка перебуває на пенсійному обліку в Сарненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07.06.2003.

У вересні 2018 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату їй пенсії відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 3308/03 від 21.09.2018 Сарненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило позивачку про відмову у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до зазначених статей.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір і порядок отримання соціальних виплат згідно з статями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон 796-XII) з листопада 2011 року визначається виключно Кабінетом Міністрів України, а отже відповідач правомірно здійснював нарахування і виплату позивачці пенсії у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову щодо перерахунку пенсії з 17.07.2018 відповідно до статей 50 та 54 Закону 796-XII в редакції від 09.07.2007. Суд взяв до уваги, що відповідно до статті 39 Закону № 796-XII в редакції станом на липень 2018 року громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України». Отже дана норма не поширюється на позивачку, оскільки ОСОБА_1 не є громадянкою яка працює у зоні відчуження.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону № 796-XII (в редакції від 09.07.2007, згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по IІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Частиною 1 статті 50 Закону № 796-XII передбачено, що особам, віднесеним до І категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам ІIІ групи - 50% мінімальної пенсії за віком.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України.

Постановою КМУ № 1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені мінімальні розміри основної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 04.06.2011 № 3491-VI доповнено Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року норми пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» норми і положення статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622-VII встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

28.12.2014 прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року № 79-VIII розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII статті 50, 54 Закону № 796-XII викладено в нових редакціях, згідно яких особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України; умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Розміри соціальних виплат залежать від економічних чинників, на що вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

З системного аналізу вищенаведених норм закону видно, що відповідач правомірно здійснює виплату позивачу пенсії та додаткової пенсії у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Тому судом першої інстанції на законних підставах відмовлено позивачці в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними дій, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача на підставі норм статей 50, 54 Закону 796-XII.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.02.2018 у справі № 193/877/16-а (2-а/193/14/16) при вирішенні подібної справи.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат з 17.07.2018 відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з подальшим перерахуванням та виплатою в належному розмірі, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 39 Закону № 796-XII (в редакції від 09.07.2007) пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а саме: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI частину першу та другу статті 39 Закону № 796-XII замінено однією частиною такого змісту: «Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Отже, стаття 39 Закону № 796-XII в редакції з 01.01.2008 не містить норми, яка б передбачала підвищення пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення. Відтак, дана норма не поширюється на позивачку, оскільки ОСОБА_1 не є громадянкою, яка працює у зоні відчуження.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог про здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача на підставі статті 39 Закону № 796-XII.

Щодо посилання апелянта на Рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 по справі №1-11/2018(3830/15), яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України деякі зміни до Закону № 796-XII, колегія суддів зазначає, що висновки у вказаному рішенні Конституційного Суду України стосуються інших правовідносин та не відносяться до предмету розгляду даної справи, а тому вказані доводи позивача є необґрунтованими.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 460/2717/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський