Справа № 1340/4810/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4491/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Глушка І.В.,

секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Крутько О.В.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м.Львові 16 листопада 2018 року у справі №1340/4810/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

17.10.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, просив визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяви та документів, зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов`язавши відповідача в місячний термін надати звіт про його виконання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Порядок №975 не передбачає обов`язку подачі довідки про ступінь втрати працездатності у відсотках, в свою чергу Міністерство оборони України не приймало жодного рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Міністерством оборони, як суб`єктом владних повноважень, не наведено дійсних обставин, за наявності яких можливо стверджувати про недотримання позивачем підстав на отримання одноразової допомоги та неможливість прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні такої грошової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що обов`язковим документом для розгляду документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до п.11 Порядку №975, є копія документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), яка позивачем не надана. Скаржник зазначає, що єдиним документом, який може підтвердити ту обставину, що поранення позивача не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, є довідка видана командиром військової частини, де позивач проходив військову службу. Таким чином, скаржник вважає, що позивачем не надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, зазначивши, що позивачем подано усі необхідні документи, а відповідачем прийнято протиправне рішення щодо повернення таких на доопрацювання.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, позивач в судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.3 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу в період з 31.10.1984 по 13.12.1986, у тому числі з 07.01.1985 по 13.12.1986 приймав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.12.2015, дійсне на час звернення із позовом до суду та розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Згідно з довідками до акту МСЕК серії 10 ААБ № 115787 від 06.12.2012 та серії 10 ААВ № 898437 від 14.12.2015 третя група інвалідності ОСОБА_1 встановлена внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.12,13).

Відповідно до Витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №791 від 26.04.2012 поранення (контузія) і захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.14).

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство оборони України, про зобов`язання подати на розгляд Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та заяву з документами, подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно з п.7 Постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15 лютого 2018 року справа №459/2844/17 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 лютого 2018 року справі №459/2844/17 скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання на розгляд Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі відповідно до ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та заяву з документами ОСОБА_1 . Зобов`язано Львівський обласний військовий комісаріат подати на розгляд Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі відповідно до статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та заяву з документами ОСОБА_1 , подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008.

Відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 06.09.2018 на виконання зазначеної постанови суду апеляційної інстанції з Львівського ОВК надійшли документи щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , які повернуті на доопрацювання, оскільки ОСОБА_1 не надав довідку про ступінь втрати працездатності у відсотках, що перешкоджає виконанню судового рішення, оскільки визначити розмір одноразової грошової допомоги неможливо, тим самим неможливо і виконати судове рішення. ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність надання вказаної довідки (а.с.21).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви протиправною, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

У мотивувальній частина постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2018 року у справі №459/2844/17 суд апеляційної інстанції вказав на право ОСОБА_1 на призначення одноразової грошової допомоги та виплату такої згідно з Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008. При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що для отримання вказаної грошової допомоги законодавцем передбачений певний порядок, дотримання якого є обов`язковим, однак такий Львівським обласним військовим комісаріатом дотриманий не був.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, за встановленого судовим рішенням у справі №459/2844/17 права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі відповідно до статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та виплату такої відповідно до Порядку №499, в межах цієї адміністративної справи предметом доказування є дотримання відповідачем вимог чинного законодавства щодо розгляду заяви позивача та прийняття відповідного рішення.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до п.12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з п.13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до абз.7 п.4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони №530 від 14.08.2014, (далі Положення №530) документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Для вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в апараті Міністерства оборони України утворюється Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка діє відповідно до Положення, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564.

Згідно з п.4.8 Положення №530 висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідні органи подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів.

Пунктом 4.10 Положення №530 встановлено, що Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України.

Отже, порядок призначення та виплати допомоги полягає у наступному: особи, які мають право на одноразову грошову допомогу звертаються з документами в обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, та який надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені та розглянуті Комісією документи подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються в обласний військовий комісаріат, до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам.

При цьому, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Як встановлено з матеріалів справи, Міністерство оборони України не прийняло рішення за результатом розгляду документів, скерованих Львівським ОВК щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , такі повернуті на доопрацювання, що вказує на недотримання відповідачем встановленого законодавством порядку вирішення зазначеного питання.

В свою чергу аргументи скаржника щодо не надання позивачем копії документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), як підставу направлення поданих позивачем документів на доопрацювання, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Причинний зв`язок ІІІ групи інвалідності позивача з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 115787 від 06.12.2012, довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 898437 від 14.12.2015, витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії, по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №791 від 26.04.2012.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402), в редакції чинній на час встановлення позивачу інвалідності у 2012 році, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються, зокрема, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (п.21.1 Положення № 402).

Відповідно до п.21.5 Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема: г) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії, і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Згідно з п.21.7 Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення № 402).

Системний аналіз вказаних нормативно-правових положень дозволяє суду апеляційної інстанції зробити висновок, що встановлення обставини отримання поранення віднесено до компетенції Центральної військово-лікарської комісії при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, якою зроблено висновок, що поранення (контузія) і захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Вказане підтверджено і у листі Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 26.05.2017 №2524, де зазначено, що у разі надходження документів, що містять інформацію про отримання військовослужбовцями захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв за обставин, пов`язаних із вчиненням ними кримінального чи адміністративного правопорушення або вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, виноситься постанова : «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК пов`язане з проходженням військової служби» відповідно до п.21.5 Положення № 402.

В свою чергу, Порядок № 975 не визначає, який саме документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК тощо), повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, в силу приписів ч.2 ст.77 КАС України, саме на відповідача, як уповноваженого суб`єкта владних повноважень, зокрема, покладено обов`язок довести протилежне, а саме, те, що позивач отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинив собі тілесні ушкодження.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 25 травня 2018 року (справа № 729/426/17), від 23 жовтня 2018 року (справа 822/3005/17).

Щодо довідки, виданої командиром військової частини, де позивач проходив військову службу, на яку скаржник вказує як на єдиний документ, який може підтвердити ту обставину, що поранення позивача не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, то в силу приписів п. 4.7 Положення №530 така довідка подається до розпорядника бюджетних коштів лиш у випадку, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Водночас, причинний зв`язок ІІІ групи інвалідності позивача з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, підтверджено зазначеними вище документів, факт подання яких разом із заявою відповідачем не заперечено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що Міністерством оборони, як суб`єктом владних повноважень, не наведено обставин, які б унеможливили прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності неприйняття відповідачем рішення за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів та на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі №1340/4810/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 19.02.2019