Справа № 420/64/19
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/64/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1, з урахуванням ухвали суду, занесеної у протокол судового засідання, про заміну первісного відповідача належним відповідачем, до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 17.05.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 53950726 на підставі постанови № 45457923 від 20.11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 565000 грн.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 15.02.2019 року представниками сторін суду подані письмові заяви, в яких останні просять розглянути справу № 420/64/19 у порядку письмового провадження. (а.с.84-85)

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно змісту адміністративного позову (а.с.5-6), позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із посиланням на п. 7 ч. 2 ст. 17, п. 6 ч. 1 ст. 18, ст.ст. 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, ч. 1 ст. 11, п. 2 ч. 4 ст. 4, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, із зазначенням таких фактичних обставин:

- виконавчий документ постанова № 45457923 від 20.11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 565000 гривень містить строк предявлення до виконання до 20.11.2015 року;

- постанова № 45457923 від 20.11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 565000 гривень, як виконавчий документ, мала бути предявлена до виконання до 20.11.2015 року включно, і 17.05.2017 року головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Щеглова Є.В., приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 53950726, припустилась порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII, оскільки прийняла до виконання виконавчий документ за яким пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно змісту відзиву на позовну заяву (а.с.39-42), відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із посиланням на ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, із зазначенням таких фактичних обставин:

- на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження ЄДРВП № 45457923 по примусовому виконанню виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси, виданого 11.11.2014 № 522/18939/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 5650000,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору в розмірі 3654,00 грн. 20.11.2014, керуючись статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції Закону), державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 у розмірі 565000 грн. 23.04.2015 виконавче провадження завершено на підставі п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції Закону). 23.04.2015 виконавче провадження завершено на підставі, пункту 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції Закону);

- в порушення норм ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не відкрито виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору. Таким чином, з метою усунення недоліків та порушень, допущених при завершенні виконавчого провадження ВП № 45457923, постановою в.о. начальника відділу від 13.05.2017 скасовано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.04.2015, та зобовязано державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». В подальшому, державним виконавцем виконавче провадження відновлено, постанову про виконавчий збір виведено в окреме провадження (№ 53950726), яке за належністю було спрямовано до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

- ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у теперішній редакції) визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. У звязку з чим, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, які було в подальшому виведено в окреме виконавче провадження. Тобто, державцем виконавцем виконавчі дії проведено у чіткій відповідності до норм чинного законодавства.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.11.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 45457923 (а.с.47), якою постановлено, зокрема:

1. Стягнути з боржника: ОСОБА_1, виконавчий збір у розмірі 565000,00 грн.

2. Постанова набирає чинності з дня її винесення та може бути предявлена до виконання в строк до 20.11.2015 року.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53950726 від 17.05.2017 року (а.с.48), головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, розглянувши заяву про примусове виконання постанови № 45457923, виданої 20.11.2014 року ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 565000 грн., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено, зокрема, відкрити виконавче провадження з виконання постанови № 45457923 виданої 20.11.2014 року ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 565000 грн.

Не погоджуючись з постановою від 17.05.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 53950726, про яку позивач дізнався 20.12.2018 року (а.с.80), позивач оскаржив її у судовому порядку.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, та на виконання ухвали суду відповідачем суду також надано копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 53950726. (а.с.46-83)

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частинами 1 та 3 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законами України (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі ЗУ № 1404-VIII, в редакції станом на дату прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53950726 від 17.05.2017 року); Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі ЗУ № 606-XIV, в редакції станом на дату прийняття постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 45457923 від 20.11.2014 року та закінчення строку предявлення її до виконання).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п. 7 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ № 1404-VIII, зокрема, у виконавчому документі зазначається строк предявлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 26 ЗУ № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 22 ЗУ № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 24 ЗУ № 606-XIV стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та на підставі встановлених судом обставин, а саме:

- 20.11.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 45457923, якою постановлено, зокрема:

1. Стягнути з боржника: ОСОБА_1, виконавчий збір у розмірі 565000,00 грн.

2. Постанова набирає чинності з дня її винесення та може бути предявлена до виконання в строк до 20.11.2015 року.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53950726 від 17.05.2017 року, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, розглянувши заяву про примусове виконання постанови № 45457923, виданої 20.11.2014 року ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 565000 грн., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено, зокрема, відкрити виконавче провадження з виконання постанови № 45457923 виданої 20.11.2014 року ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 565000 грн.

Тобто, станом на дату прийняття оскарженої постанови (17.05.2017 року) строк предявлення до виконання постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про стягнення з боржника виконавчого збору від 20.11.2014 року ВП № 45457923 закінчився 20.11.2015 року під час дії ЗУ № 606-XIV, який відповідно до ч. 3 ст. 24 цього Закону поновленню не підлягає.

Встановлена судом обставина відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ № 1404-VIII є підставою для повернення органом державної виконавчої служби виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення.

Вищенаведене правове обґрунтування відповідачем заперечень проти заявлених позовних вимог, зокрема, щодо правомірності постанови про стягнення виконавчого збору та, відповідно, посилання на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 18 жовтня 2018 року по справі № 442/2670/17, з цих правовідносин не регулюють спірні правовідносини щодо правомірності постанови про відкриття виконавчого провадження. А висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 30 травня 2018 року по справі № 808/3791/16, здійснені за результатами оцінки інших ніж в цій справі спірних обставин.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, відповідач суду не навів та не надав.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:

- правова позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає змісту правових норм, що регулюють спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи, відповідно, надані на підтвердження цієї позиції докази суд не бере до уваги як такі, що не стосуються предмета доказування;

- оскаржена постанова прийнята відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію № 64 від 03.01.2019 року щодо сплати суми судового збору за подання даного позову в розмірі 768,40 грн.

Відповідно стягненню з Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 підлягає сума судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись ст.ст. 4, 9, 139, 157, 194, 241-246, 250, 255, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 65069, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: пл. Бориса Деревянка, 1, м. Одеса, 65104) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 17.05.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53950726.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65028, ідентифікаційний код юридичної особи: 34929741) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду можуть бути подані в поряду, передбаченому ч. 6 ст. 287 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.Г. Цховребова

.