Справа № 752/24082/17
Суддя: Шкірай М. І.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/59/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.02.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Чечельницького В.С.

Кравченко В.А.

Безверха К.В.

за участю позивача - ОСОБА_3

за участю відповідача - Падалка О.О.

за участю представників третьої особи - Орлов О.С.

Поліщук П.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти № 1 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Падалка Олега Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент патрульної поліції в місті Києві про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

Встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, підтримавши який в судовому засіданні, просив суд скасувати постанову серія АР №424707 від 07.11.2017 року про застосування відносно нього адміністративного стягнення, винесену інспектором Падалка О.О. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 07.11.2017 року в 13:45 год. інспектором роти 4 батальйону 4 полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Падалка О.О. відносно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія АР № 424707 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Так, згідно вказаної постанови, позивач в ДПМА «Бориспіль» терміна «D» здійснив зупинку більше 5 хв. у зоні дії дорожнього знаку стоянку заборонено, чим порушив розділ 33, знак 3.35 Правил дорожнього знаку.

Вважає вказану постанову безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Так, зазначає, що 07 листопада 2017 року, в 13 год. 45 хв. рухаючись на автомобілі Nissan Leaf, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив зупинку в терміналі «D» аеропорту Бориспіль для висадки пасажирів. Після висадки пасажирів, він почав рух, залишивши територію терміналу. Отримавши чергове замовлення у тому ж самому місці в аеропорті Бориспіль повернувся до терміналу «D» та почав завантажувати речі пасажирів. Після чого до нього підійшли двоє працівників патрульної поліції через порушення терміну стоянки, а саме знака 3.35 правил дорожнього руху.

Вказує, що на прохання позивача довести факт порушення ним правил дорожнього руху, надавши відео часу прибуття з його автомобіля та на його аргументи стосовно того, що він залишав протягом певного часу територію дії вказаного знака, що обмежує термін паркування працівники поліції відмовились.

Вважає, що дії вчинені інспектором поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення неправомірні та просить позовні вимоги задовольнити, скасувавши постанову та закрити провадження у справі.

Звертав увагу суду на те, що інспектором патрульної поліції не було доведено факт порушення ним Правил дорожнього руху.

Підтвердив, що при розгляді справи інспертор Падалка О.О. дотримався вимог діючого законодавства роз`яснивши ким, де і яка справа розглядається, а також права і обов`язки. Клопотань при розгляді не заявляв.

Відповідач Падалка О.О. в судовому засіданні позов не визнав, вважав його таким, що не підлягає задоволенню, з підстав, що оскаржувана постанова є законною, за змістом та формою відповідає законодавчим актам, а тому відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування. Підтвердив, що 07.11.2017 року приблизно в 13 год. 40 хв. він перебував на чергуванні та моніторив через відеосистему спостереження час зупинки автомобілів в терміналі «D» аеропорту Бориспіль для висадки пасажирів. В зв`язку з великою кількістю авто звернув увагу на автомобіль-таксі Nissan Leaf, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який здійснив зупинку для висадки пасажирів та продовжував стояти білше дозволеного часу. Пояснив, що позивач про отримання СМС-повідомлення про чергове замовлення у тому ж самому місці, тоб то в терміналі «D» йому не повідомляв, чим порушив вимоги знака 3.35 Правил дорожнього руху.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Орлов О.С. в судовому засіданні зазначив, що позов не обґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню, оскільки, позивачем не надано жодних доказів, які б засвідчили його невинуватість. Просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника третьої особи, розглянувши матеріали справи та докази надані в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255грн., що підтверджується постановою інспектора патрульної поліції Падалка О.О. серія АР № 424707 від 07.11.2017 року.

У постанові зазначено про те, що ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Nissan Leaf», державний реєстраційний номерний АА1143ІВ, в ДПМА «Бориспіль» терміна «D» здійснив зупинку більше 5 хв. у зоні дії дорожнього знаку стоянку заборонено, чим порушив розділ 33, знак 3.35 Правил дорожнього знаку.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач вказував, що розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу інспектор патрульної поліції Падалка О.О., суттєво порушив його права передбачені ст. 268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи відповідно до ст. 278, 279 КУпАП.

Згідно із ст. 1 КпАП України основним завданням його є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України і законних інтересів громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно вимог ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що інспектором під час виконання своїх повноважень та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення були дотримані завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Доводи позивача зазначені в позовній заяві, що інспектор не мав права виносити постанову про адміністративне стягнення на місці вчинення правопорушення, а мав це зробити за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто УПП м. Києва, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9, оскільки винесення постанови на місці вчинення правопорушення порушує його права, спростовуються його ж поясненнями в судовому засіданні про те, що матеріали справи розглянуті з дотриманням всіх вимого і про те, що ним заяв, клопотань чи прохать при розгляді справи не заявлялось.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, за умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Аналізуючи зібрані докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова від 07.11.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255грн., була винесена інспектором патрульної поліції Падалка О.О. у відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП та Інструкції, що не суперечить Рішенню Конституційного Суду України, оскільки в самому рішенні вказано, що «перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом», отже, правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відноситься до цього виключного переліку. При цьому, інспектором поліції було встановлено всі об'єктивні обставини справи, інших доказів, які б підтверджували протиправні дії відповідача при винесені постанови, позивач до суду не надав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вказаних вимог відповідачем було вжито заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, на підтвердження чого суду надано належні та допустимі докази, за таких підстав оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги ОСОБА_3 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що згідно ч. 5 ст. 288 КУпАП України особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 143, 243-247, 250-251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Інспектора роти № 1 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Падалка Олега Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент патрульної поліції в місті Києві про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, встановленого цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 лютого 2019 року.

Суддя