Справа № 205/8572/18
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

25.01.2019 Єдиний унікальний номер 205/8572/18
Єдиний унікальний номер: 205/8572/2018
Номер провадження 2а/205/35/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з вищеназваним адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 612439 від 21.09.2018 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2, відповідно до якої на нього, Позивача, було накладено штраф у розмірі 510 грн. 00 коп., за порушення п.п.22.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказана постанова є необґрунтованою, при розгляді справ відносно нього суб'єктом владних повноважень не були доведені та з'ясовані певні обставини справи, у зв'язку з чим така постанова підлягає скасуванню, а провадження по адміністративних справах відносно позивача - закриттю, у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідачі надали відзив на позов, в якому просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилються на те, що факт вчинення правопорушення позивачем є наявним та підтверджується наданими відповідачами доказами, а притягнення Позивача до адміністративної відповідальності відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства України (а.с.31-36).

ОСОБА_1 надав додаткові письмові пояснення, в яких просить задовольнити позов в повному обсязі. У такій заяві по суті справи позивач заперечує проти доводів відповідача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у позовній заяві, та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.43-44).

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач подав суду письмову заяву, у якій просить розглянути адміністративну справу без його участі за наявними у матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Інспектор роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У такій письмовій заяві відповідач також зазначає про невизнання позовних вимог та у задоволені позову просить відмовити.

Будь-яких інших заяв із процесуальних питань до суду не надходило.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

За вищевказаних обставин та вимог процесуального законодавства суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

ІV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 21 вересня 2018 року інспектором роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2, було винесено постанову серії ЕАВ № 612439 (а.с.6, далі Постанова). У вказаній постанові зазначено, що 21 вересня 2018 року о 06 год. 21 хв. позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.460», д/н AE 31 42 ІО з причепом марки «TAD CLASSIC 30-3, д/н НОМЕР_1» на а/д М-22 Полтава Олександрія, на 30 км перевозив вантаж типу сільгосптехніку по дозволу № 13308901 -833 НГ, без вказаного в ньому автомобіля супроводження та дозволеним вантажем до транспортування технологічний транспорт та не предявив полісу страхування на ТЗ, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.132-1 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу правомірності притягнення Позивача, як водія транспортного засобу, до адміністративної відповідальності, та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.132-1 КУпАП.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування свого позову сторона позивача посилається на такі доводи:

1)позивачем було здійснено перевезення вантажу, що не перевищує показники, визначені у дозволі № 13 НГ, затвердженого 31.07.2018 року;

2)під час складання постанови працівники поліції не мали сертифікованого приладу для вимірювання вантажу, а вимірювання було здійснено не в пунктах габаритно-вагового контролю;

3)під час складання постанови працівники поліції жодного разу не запитав про поліс страхування, хоча в протоколі посилається на їх відсутність, однак на той час вказаний документ був в наявності.

Щодо доводів позивача про перевезення вантажу типу сільгосптехніки з меншими габаритами, що не перевищують показники, визначені у дозволі № 13 НГ, затвердженого 31.07.2018 року, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м., осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Відповідно до п. 4 вказаних Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Судом встановлено, що в даному випадку на перевезення вантажу уповноваженим підрозділом національної поліції було видано відповідний дозвіл № 833, затверджений 31.07.2018 року.

Оглядом такого дозволу № 833 встановлено, що останній виданий для організації перевезення автомобілем «DAF XF 105.460», д/н AE 31 42 ІО вантажу із наступними характеристиками: довжина 22.00 метра, ширина 3.75 метра, висота 4.49 метра, загальна вага 40 тон, навантаження на найбільш навантажену вісь 11 тон, вантаж виступає за габарит ТЗ 1.50 метру (а.с. 39).

Таким чином, оскільки за параметрами ширини вказані габарити перевищують встановлені нормативи, перевезення такого вантажу повинно було здійснено за спеціальними правилами, у звязку із чим і було виданий такий Дозвіл.

Пунктами 25-28 вказаних Правил визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

Необхідність супроводу великогабаритного та великовагового транспортного засобу патрульним автомобілем Державтоінспекції чи автомобілем прикриття визначається підрозділом Державтоінспекції під час видачі дозволу. Супровід автомобілем прикриття обов'язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу перевищує 3,5 м чи довжина 24 метри.

В даному випадку, судом встановлено, що Дозволом передбачено обовязкову наявність супроводження автомобілем прикриття.

Отже, з наведеного слідує, що рух транспортного засобу «DAF XF 105.460», д/н AE 31 42 ІО яким керував позивач, обов'язково мало здійснюватися під супроводом автомобілю прикриття, про що зазначено у дозволі, оскільки необхідність такого супроводу визначена у відповідності до своїх повноважень Департаментом превентивної діяльності Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України при видачі дозволу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення полягає саме у тому, що позивач перевозив вантаж, який перевищує нормативно встановлені параметри (габарити) без супроводження автомобіля прикриття.

Суд звертає увагу на ту обставину, що сам Дозвіл № 833 є доказом того, що транспортний засіб DAF XF 105.460», д/н AE 31 42 ІО з вантажем - технікою, в сукупності є великогабаритним транспортним засобом, оскільки один із його параметрів, а саме ширина становить 3.75 м.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем було здійснено перевезення вантажу із показниками, визначеними у дозволі, затвердженого 31.07.2018 року, транспортування якого обовязкового вимагає супроводження автомобілем прикриття, про що прямо вказано у такому дозволі.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позивач керував великогабаритним транспортним засобом без обов'язкового супроводу автомобілем прикриття, що є порушенням п. 22.5 ПДР.

Щодо доводів позивача що при складанні постанови працівники поліції не мали сертифікованого приладу для вимірювання вантажу, а вимірювання було здійснено не в пунктах габаритно-вагового контролю, суд зазначає про наступне.

Згідно п.6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що субєктом владних повноважень було піддано водія до адміністративної відповідальності за порушення, повязане із перевезенням вантажу, габарити якого перевищують нормативно встановлені параметри (габарити) без супроводу автомобіля прикриття.

Наявність вказаних габаритів зафіксована у дозволі № 833, затвердженого 31.07.2018 року, у звязку із чим такі габарити не потребують повторного вимірювання, як і фіксації наявності автомобіля прикриття. Встановлення факту відсутності автомобіля прикриття не потребує сертифікованого приладу для вимірювання габаритів вантажу, та пункту габаритно-вагового контролю.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що порушення п. 22.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП, має триваючий характер, оскільки правопорушення полягає у здійсненні водіями перевезення вантажів із перевищенням габаритів вантажу без відповідного дозволу, а відповідальність застосовується за кожен встановлений факт правопорушення, а не за весь час неотримання перевізником відповідного дозволу, вказане однозначно свідчить про разовий, а не триваючий, характер такого адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вказана спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення була ухвалена відповідачем з урахуванням принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: вона (постанова) прийнята обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Приймаючи до уваги наведене, суд не встановлює наявність підстав для скасування оскаржуваних постанов, а тому доходить висновку, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до змісту ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно до приписів ст. 293 КУпАП в разі оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності орган (посадова особа) при перевірці законності та обґрунтованості винесеної постанови може прийняти рішення про залишення постанови без змін.

Що стосується позовних вимог про визнання дій інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 незаконними, то суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом щодо оскарження рішення суб'єкту владних повноважень у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Тобто положеннями ст.286 КАС України не передбачено право суду за наслідками розгляду справи, щодо оскарження рішення суб'єкту владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, ухвалювати рішення про визнання дій відповідача незаконними.

VІ. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132-1, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити в повному обсязі.

2. Постанову серії ЕАВ № 612439 від 21.09.2018 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп., за порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 132-1 КУпАП, - залишити без змін.

3. Судові витрати по справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. В. Мовчан