Справа № 160/8839/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2019 року Справа № 160/8839/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування розрахунку, -
23 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправним та скасувати розрахунок № 0015507 від 10.10.2018 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.10.2018 р. № 0015507 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на суму оплати 1116,30 євро, складений Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_2;
стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704,8 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09.11.2018 р. нею було отримано поштою супровідний лист відповідача №5032/21-18 від 25.10.2018 р., акт № 0015507 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10.10.2018 р., розрахунок № 0015507 від 10.10.2018р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.10.2018 р. № 0015507 на суму оплати 1116,30 євро.
Позивач не погоджується із вказаним актом та розрахунком з тих підстав, що відповідачем не здійснено:
габаритно-ваговий контроль транспортного засобу на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю;
вимірювання (зважування) за допомогою вимірювального і зважувального обладнання;
не видано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення;
не заборонено рух транспортного засобу та не затримано транспортний засіб.
Позивач стверджує, що вказані дії (бездіяльність) відповідача протирічить вимогам Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМУ №879.
Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
03 січня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує проти позовних вимог позивача у зв'язку з наступними обставинами.
10.10.2018 р. контролюючими особами Управління на 263 км автомобільної дороги Н - 23 «Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя», проведено документальний габаритно - ваговий контроль транспортного засобу позивача спеціалізованого вантажного сідлового тягача - Е, марки MAN, модель TGX 26.440, номерний знак НОМЕР_1 із загальним напівпричіпом - бортовим-Е марки KENNIS, модель OP-1230-2-GB номерний знак НОМЕР_2, на підставі якого встановлено перевищення нормативно дозволеної загальної ваги транспортних засобів.
Так, відповідачем здійснено документальний габаритно-ваговий контроль без застосування вагового обладнання, що передбачено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».
Вага транспортного засобу разом із вантажем (брутто) встановлена шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Вантаж являє собою 31 циліндричну металеву заготовку довжиною 9,15 м., діаметром 170 мм., на кожну з яких для замовника виготовлено талон з характеристиками та зазначенням ваги у 1,638 тони. Такий талон був прикріплений на кожній заготовці, що ідентифікував її як об'єкт, та про кількість також зазначається у самій товарно-транспортній накладній, отже, вага вантажу дорівнює 50,728 тони.
Таким чином вага брутто становить 70,263 тони, що перевищує норми встановлені н Правилами дорожнього руху України.
Також відповідно до п.18 Порядку №879 - за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Таким чином, при здійсненні габаритно-вагового контролю без застосування зважувального обладнання, без використання спеціального автомобіля і не в спеціальному відокремленому місці для проведення зважування, видача довідки не передбачається, поряд з тим здійснення документального габаритно-вагового контролю поза межами пунктів ГВК дозволяється, що й пояснює такий порядок дій інспекторів Управління.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавшись службі, що утворюється - Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).
Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015р. «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1378-р від 16.12.2015р. «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.
З огляду на викладене, Управління під час здійснення своїх повноважень діє від імені Укртрансбезпеки, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання.
Так, судом встановлено, що 10.10.2018 р. контролюючими особами відповідача на 263 км автомобільної дороги Н - 23 «Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя», проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е, марки MAN, модель TGX 26.440, номерний знак НОМЕР_1 із загальним напівпричіпом- бортовим-Е марки KENNIS, модель OP-1230-2-GB номерний знак НОМЕР_2, на підставі якого встановлено перевищення нормативно дозволеної загальної ваги транспортних засобів та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0015507 від 10.10.2018 та Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів від 10.10.2018 р., яким позивачу визначено до сплати 1116,3 євро.
Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).
Відповідно до п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Відповідно до пп.4 п. 2 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль це - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно пп. 3 п. 2 Порядку №879 визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Пунктом 6 Порядку №879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до п. 20 Порядку №879, за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно із пп.5-1 Порядку №879 документальний габаритно-ваговий контроль це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Слід зазначити, що у п. 6 Порядку №879 зазначається, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Отже документальний контроль може проводитися окремо від точного.
Також відповідно до п.18 Порядку №879 - за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Таким чином суд не приймає доводи позивача стосовно того, що водію транспортного засобу не було видано Довідку, оскільки остання видається лише при здійсненні контролю на стаціонарному або пересувному пункті ГВК.
Підпунктом 8 п.2 Порядку №879 визначено, що стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) це позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.
Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 р. (далі - Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла).
Щодо встановленої загальної маси транспортного засобу та вантажу суд констатує, що остання була визначена шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Вантаж являє собою 31 циліндричну металеву заготовку довжиною 9,15 м, діаметром 170 мм, на кожну з яких для замовника виготовлено талон з характеристиками та зазначенням ваги у 1,638 тони. Такий талон був прикріплений на кожній заготовці, що ідентифікував її як об'єкт, та про кількість також зазначається у самій товарно- транспортній накладній.
Отже, вага вантажу дорівнює: 31 х 1,638 тони = 50,728 тони.
П= (Рзм + Рив +Рг) х В х К де:
Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду;
Рив - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду;
Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду;
В - відстань перевезення, км;
Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.
Пунктом 31-1 Порядку № 879 визначено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення хоча б одного вагового або габаритного параметру (К):
до 10 відсотків - у подвійному розмірі;
на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;
більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.
Розрахунок плати за проїзд від 26.09.2018 р. виконаний відповідно до формули за наступними параметрами:
Рзм- допустимий норматив - 40 тон, за загальну вагу від 52 до 60 тон включно-0,27 євро/км, понад 60 тон за кожні наступні 10 тон (фактична вага 70,263 тони) - 0,78 євро.
3агалом = 0,27+0,78+0,78=1,83 євро/км (плата за 60 тон + за 10 тон понад 60 + за 10 понад 60):
Рив - не встановлювалася;
Рнв - не встановлювалася;
Відповідно до коефіцієнту збільшення плати за проїзд, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового параметру більше як 40% (встановлено перевищення на 85%) - К=5.
Отже по розрахунку сума сплати позивачем становить: (1,83 + 0 + 0) х 122 х 5 = 1116,3 євро.
Що стосується посилань позивача на п.п. 21, 22 Порядку №879 щодо заборони подальшого руху, необхідно зазначити, що даним пунктом передбачається, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки, подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд).
Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль, відповідно до п.15 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30.
Пунктами 4, 5 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого спільним Наказом Міністерства інфраструктури та МВС № 1007/1207 від 10.12.2013 р. визначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:
1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;
2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів;
3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;
4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);
5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;
6)у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;
7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2);
8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3);
9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;
10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно- господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю:
1) здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху;
2) здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом;
3) у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.
Відповідно до пункту 22 Порядку 879, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбаченого статтею 132-1 (порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Крім того, відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів крім іншого, розглядають справи у сфері безпеки руху транспорту передбаченого (окрім інших вказана також стаття 132-1 даного Кодексу).
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні повноваження щодо заборони руху великовагового транспортного засобу. Відповідно до пункту 32 Порядку 879 перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов'язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.
Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів затверджено Постановою КМУ від 20.05.2013 р. №422 та передбачає, що водій транспортного засобу зобов'язаний надавати на час перевірки посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи. Перевірка одного транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години, (п.4).
Як вбачається з вищенаведеного, посадові особи Укртрансбезпеки не мають повноважень проводити перевірку більше однієї години а тим більше затримувати транспортний засіб.
Беручи до уваги все вищевикладене суд приходить до висновку, що доводи позивача про протиправність розрахунку № 0015507 від 10.10.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.10.2018 р. № 0015507 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на суму оплати 1116,30 євро не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому у задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає, що відповідно до ч. 1-2 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Враховуючи відмову у позові, суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

28 січня 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник