Справа № 814/394/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/394/17

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника позивача Кононова Д.К., представника відповідача Кучеренко Г.Л. та представника 3-ї особи Пугача С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Оріон-Авто» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року (м. Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 26.07.2018р.) по справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Оріон-Авто» до Державної служби України з безпеки на транспорті, 3-ї особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджиєв» про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24.02.2017 року ТДВ «Оріон-Авто» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та 3-ї особи ТОВ «Гаджиєв», в якому просило суд:

- скасувати наказ відповідача, яким введено в дію рішення конкурсного комітету від 08.12.2016р. в частині визначення переможця за маршрутом «Миколаїв-Київ через Первомайськ» (рейси 831/832);

- зобов'язати відповідача достроково позбавити 3-ю особу дозволу на здійснення перевезень пасажирів за маршрутом «Миколаїв-Київ через Первомайськ» (рейси 831/832) та видати позивачу дозвіл на здійснення перевезень за цим маршрутом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні дії та наказ відповідача є протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству та порушують права позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ТДВ «Оріон-Авто» - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, директор ТДВ «Оріон-Авто» 27.08.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача (апелянта) підтримав свою апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представники відповідача та 3-ї особи, в свою чергу, в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу не визнали та відповідно, мотивовано наполягали на залишенні її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судами встановлено наступні обставини справи.

08 грудня 2016 року відповідач провів конкурс №46 на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування - «Миколаїв-Київ через Первомайськ». Переможцем цього конкурсу було визнано 3-ю особу - ТОВ «Гаджиєв», яке відповідно, набрало найбільшу кількість балів, які були нараховані підприємству в т.ч. і за наявність діючих свідоцтв про відповідність автобусів параметрам «комфортності».

В той же день, т.б. 08.12.2016р., вказане вище рішення конкурсного комітету було введено в дію відповідним наказом Державної служби України з безпеки на транспорті.

Не погоджуючись з результатами вказаного конкурсу та спірними рішеннями відповідача, позивач, наполягаючи на тому, що транспортні засоби 3-ї особи нібито не відповідають деяким вимогам щодо комфортності, які вказані у свідоцтвах, а тому ці свідоцтва не повинні були братись до уваги при визначенні переможця конкурсу, звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.43 Закону України «Про автомобільний транспорт», визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Відповідно до приписів п.1 «Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування» (затв. Постановою КМУ від 03.12.2008р. №1081), в редакції чинній на час проведення конкурсу, цей Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов'язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Як вбачається з п.42 вказаного Порядку №1081, у разі участі в конкурсі 2 (двох) або більше перевізників-претендентів конкурсний комітет визначає кращого з використанням бальної системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів відповідно до цього Порядку №1081 та Закону України «Про автомобільний транспорт». Сумарна кількість балів, одержаних кожним перевізником-претендентом згідно з додатком 4, є підставою для визначення переможця конкурсу.

Згідно ж із п.46 Порядку №1081, у разі, коли учасники конкурсу набрали однакову кількість балів, під час визначення переможця конкурсу та перевізника-претендента, який посів друге місце, перевагу має той перевізник-претендент, який подав конкурсному комітетові сертифікат відповідності послуг з перевезення пасажирів ліцензійним умовам, а також (для міжміського автобусного маршруту) свідоцтво відповідності автобуса параметрам комфортності.

Як визначено п.п.1.1.-1.3. «Порядку визначення класу комфортності автобусів, сфери їхнього використання за видами сполучень та режимами руху» (затв. наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 12.04.2007р. №285 та зареєстрованого в МЮ України 14.05.2007р. за №499/13766), цей Порядок встановлює вимоги до параметрів «комфортності» автобусів, процедуру визначення їх класу комфортності та сферу їхнього використання за видами сполучень та режимами руху. Вимоги цього Порядку застосовуються при організації перевезень на автобусних маршрутах загального користування. Класифікація автобусів за комфортністю є добровільною процедурою для виробників автобусів та автомобільних перевізників, які використовують автобуси для перевезення пасажирів, а вимоги щодо сфери використання автобусів за видами сполучень та режимами руху є обов'язковими при організації пасажирських перевезень на автобусних маршрутах загального користування.

Так, пункт 6.6. Порядку №285 передбачає, що визначення класу комфортності здійснюють випробувальні лабораторії (центри) будь-якої форми власності.

А у відповідності до норм п.6.12.2. і п. 6.12.3. Порядку №285, у разі позитивних результатів за Протоколом заявнику на кожен автобус окремо надається Свідоцтво терміном на 3 (три) роки. Заявники можуть використовувати Свідоцтво при участі в конкурсах на перевезення пасажирів на маршрутах загального користування та з метою реклами. У разі негативних результатів за Протоколом «Орган класифікації» повинен повідомити письмово про це заявника у десятиденний термін з обґрунтуванням відмови.

Отже, відповідно до змісту вимог наведених вище положень законодавства, єдиним належним та допустимим доказом проходження перевірки відповідності транспортних засобів критеріям комфортності, є відповідне свідоцтво.

Як слідує зі змісту приписів ч.2 ст.74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, як вбачається з матеріалів справи, Третя особа - ТОВ «Гаджиєв» надало до конкурсного комітету наявні у них Свідоцтва відповідності 2-х автобусів «Neoplan 116» та «Mersedes-Benz О303» параметрам «комфортності» з терміном дії з 14.11.2016р. до 13.11.2019р., а також відповідні протоколи перевірки автобусів на відповідність параметрам «комфортності» до цих свідоцтв (т.1 а.с.35-37,56-64).

Таким чином, враховуючи вказані обставини, викладені вище норми діючого у цій сфері законодавства та оцінивши надані докази в їх сукупності, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач, в даному випадку, при проведенні конкурсу, цілком правомірно додатково взяв до уваги дані свідоцтв, які надала йому третя особа, яка, в свою чергу, належними засобами доказування підтвердила відповідність своїх транспортних засобів, зокрема, критеріям «комфортності».

Що ж стосується висновку авто-технічного експертного дослідження автобусу ТОВ «Гаджиєв» - «Mersedes-Benz О303» (д.н. ВЕ 2056 АА) від 04.04.2017р. №17-337 та висновку №17-663/664/665 судової авто-технічної експертизи від 12.04.2018р., то останні, на думку судів обох інстанцій, з урахуванням вимог ст.108 КАС України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не містять беззаперечних даних, які б повністю спростовували факт того, що транспортні засоби третьої особи відповідають необхідним параметрам комфортності, а також не позбавляють чинності (сили) наданих переможцем конкурсу свідоцтв комфортності, які, в свою чергу, як свідчать матеріали справи, до цього часу не анульовані та є дійсними.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Оріон-Авто» - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13.02.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук