Справа № 160/8902/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
14 лютого 2019 р.Справа №160/8902/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» про забезпечення позову у справі за за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, -
26.11.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" (надалі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (надалі - відповідач), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 від 25.10.2018 р., складену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим Ігорем Михайловичем.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
20.12.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" надійшла заява на виконання вимог ухвали від 29.11.2018 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 р. заяву про забезпечення позову було повернуто без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.
Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).
Приписами ч.2 ст.151 КАС України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Відповідно, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.
Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.01.2019 р. державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Щербініною М.С. відкрито виконавче провадження №58081836 з виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 від 25.10.2018 р. про стягнення штрафу 446760,00 грн.
Таким чином, виконавчою службою накладено арешт на кошти підприємства на підставі постанови №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 від 25.10.2018 р. про стягнення штрафу 446760,00 грн., яка оскаржується в рамках даного позову.
Відповідно до ст.151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Безспірного стягнення на підставі оскаржуваної постанови у виконавчому провадженні №58081836 не вбачається.
Відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю України виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.
Пунктом 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013, установлено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Частинами 1-2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч. 10 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Такий арешт знімається, якщо протягом п'яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.
Доказів звернення стягувача до суду про звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «Павлоградінвестбуд», заявник не надав.
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно п.п.2, 3 ч.1 ст.34 вказаного закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.
Разом з тим, у відповідності до п. 5 ч. 3 ст.151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Окремо слід зазначити, що вимоги заяви, яка розглядається, безпосередньо зачіпає права та законні інтереси осіб, які не є сторонами у справі та не залучені у якості третіх осіб.
Отже, законом визначено можливість зупинення виконавчих дій за рішенням суду в рамках розгляду справи, в якій оскаржується дії та/або рішення виконавчого органу, що не має місце у справі, яка розглядається.
Суд враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України», в якому Високий Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
В силу ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, відповідно до наведених правових норм, суд дійшов висновку, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірної постанови про накладення штрафу та заборони вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на зазначені нижче рахунки та кошти (грошові кошти) на рахунках, а також будь яке стягнення, примусове списання коштів (грошових коштів) за платіжними та іншими вимогами Державної виконавчої служби та будь яких її правонаступників унеможливить здійснення органами державної виконавчої служби заходів примусового виконання рішень в силу прямої вказівки закону, а відтак об'єктивно відсутня необхідність застосування такого заходу забезпечення даного позову, як заборона органами примусового виконання рішень здійснювати заходи примусового виконання на підставі оскарженої постанови про накладення штрафу. Крім того, суд зазначає, що застосування такого виду (способу) забезпечення позову не допускається у відповідності до спеціальної норми КАС України (п. 5 ч. 3 ст.151 КАС України).
За таких обставин у сукупності, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.77, 90, 150-154, 241-243, 248 КАС України, суд, -
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» про забезпечення позову за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, - відмовити.
Копію ухвали невідкладно направити заявнику.
Приписами ч. 1 ст. 256 КАС України встановлено, що ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Згідно ч. 8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Суддя (підпис) Ухвала не набрала законної сили Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун