Справа № 440/4259/18
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4259/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Колодяжного Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Момот Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

29.11.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.11.2018 №.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на те, що податкове повідомлення-рішення складене на підставі висновків, які суперечать фактичним обставинам підприємницької діяльності позивача, не відповідають чинному законодавству України, є необґрунтованим і повинно бути скасоване.

Ухвалою суду від 17.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/4259/18. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.01.2019 відповідач надав до суду відзив (а.с.66-68), в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що на підставі наказу від 30.10.2018 №2798 та направлень від 30.10.2018 №3697, №36983 було проведено фактичну перевірку магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу. За результатом перевірки складено акт від 31.10.2018 №152/16/31/40/, у якому зазначено про факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами та без застосування реєстратора розрахункових операцій; зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання не віднесених до Єдиного реєстру. На підставі висновків акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 09.11.2018 №. Відповідач вважає, що спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача правомірно застосовано фінансові санкції у загальному розмірі 63267,40 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

На підставі наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 30.10.2018 №2798, направлень на перевірку від 30.10.2018 №3697, №3698, №3709, проведено фактичну перевірку магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, що належить платнику податків ФОП ОСОБА_3 (а.с.49-51).

За результатами фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами складено акт від 31.10.2018 №152/16/31/40/ (а.с.45-48), у якому зафіксовано порушення:

- частини 14 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (надалі - Закон № 481/95-ВР);

- частини 37 статті 15 Закону №481/95-ВР;

- абзацу 3 частини 4 статті11 Закону №481/95-ВР;

- вимог постанови КМУ від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва".

Вказаний акт підписано продавцем магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_4. без заперечень.

На підставі зазначеного акту ГУ ДФС у Полтавській області 09.11.2018 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у загальному розмірі 63267,40 грн (а.с.63).

ФОП ОСОБА_3 не погодилась із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржила його до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню - рішенню, суд виходить із наступного.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що під час перевірки встановлено, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" розрахункові операції проводить гр.ОСОБА_4., яка надала пояснення щодо провадження торгівельної діяльності в даному торгівельному закладі. В письмових поясненнях гр.ОСОБА_4. зафіксовано факт реалізації пива алкогольного "Гараж" без застосування РРО, також висвітлено факт знаходження в реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж встановлені мінімальні ціни на алкогольні напої та зберіганні для подальшої реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку. Ліцензії на право реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також відповідним чином зареєстрований реєстратор розрахункових операцій у ФОП ОСОБА_3 на момент перевірки був відсутній.

На підставі викладеного вище було зроблено висновок про порушення позивачем вимог частини 14 статті 15 Закону № 481/95-ВР), частини 37 статті 15 Закону №481/95-ВР, абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону №481/95-ВР, вимог постанови КМУ від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва".

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Вказаний Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною дев'ятнадцятою статті 15 Закону №481/95-ВР визначено, що плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання (частина двадцята статті 15 Закону №481/95-ВР).

Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання. У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами). У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби (частини 22-24 статті 15 Закону №481/95-ВР).

Згідно частини двадцять восьмої статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Частиною першою статті 16 Закону №481/95-ВР визначено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (частина перша статті 17 Закону №481/95-ВР).

Положеннями абзацу 5 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

У позовній заяві позивачем зазначено, що господарська діяльність щодо реалізації алкогольних і тютюнових виробів в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" не здійснювалася з липня 2018, оскільки з того моменту закінчився строк ліцензії на реалізацію даних видів товарів.

На вимогу суду відповідач надав пояснення з яких слідує, що у ФОП ОСОБА_3 скінчився термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) скінчився 14.06.2018. Ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами позивачем взагалі не отримувалась (а.с.96-97).

Таким чином, судом встановлено, що на момент проведення фактичної перевірки (31.10.2018) у позивача було відсутнє право на роздрібну реалізацію алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Відповідно до частини 37-38 статті 15 Закону №481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Відповідно до абзацу 12 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством /абзац 3 частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР/.

Відповідно до абзацу 16 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

А згідно абзацу 14 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Під час здійснення фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами перевіряючими особами встановлено та відображено в "Довідці про алкогольні напої, які знаходяться ФОП ОСОБА_3.", що у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" знаходяться алкогольні напої, а саме: коньяк, бренді, шампанське, вино, вермут, горілка у кількості 108 пляшок на суму 4595,00 грн; пиво у кількості 188 пляшок на суму 5038,70 грн; сигарети у кількості 37 пачок на суму 756,00 грн (а.с.52-56).

У позовній заяві позивач не заперечував проти факту наявності в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

При досліджені доказів наданих учасниками справи, суд звернув увагу на ту обставину, що дата розливу пива (перелік наведений в "Довідці про алкогольні напої, які знаходяться ФОП ОСОБА_3."), яке знаходилось у приміщенні магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" на час проведення перевірки, варіюється від 15.06.2018 до 17.10.2018 (а.с.54-55). Вказане свідчить, що пиво було придбане позивачем вже після закінчення терміну дії ліцензії.

Крім того, алкогольні напої: коньяк, бренді, вино, горілка (перелік наведений в "Довідці про алкогольні напої, які знаходяться ФОП ОСОБА_3.") були розлиті відповідними виробниками, вже після закінчення терміну дії ліцензії, та відповідно придбані позивачем вже після закінчення терміну дії ліцензії (а.с.52-53).

На питання суду представник позивача не надав змістовних пояснень щодо мотивів придбання та підстав зберігання, придбаних після закінчення дії ліцензії, алкогольних напоїв в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Позивачем не надано суду доказів щодо звернення ФОП ОСОБА_3 до контролюючого органу із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Таким чином, доводи позивача про те, що алкогольні напої зберігалися в магазині з того часу, як закінчилася дія ліцензії не відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, судовим розглядом встановлено, що 14.06.2018 у ФОП ОСОБА_3 закінчився строк дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) та після зазначеної дати позивачем було придбано алкогольні напої. Крім того, встановлено, що станом на день розгляду справи ФОП ОСОБА_3 не зверталася до контролюючого органу із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Обґрунтування ФОП ОСОБА_3 щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення зводиться до того, що відсутній доказ факту реалізації позивачем алкогольних чи тютюнових виробів без наявності ліцензії.

В матеріалах справи наявні пояснення гр.ОСОБА_4., яка станом на 31.10.2018 працювала продавцем у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" (а.с.57).

Згідно вказаних пояснень у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" здійснюється реалізація алкогольних та тютюнових виробів без відповідних ліцензій. Тютюнові вироби не марковані марками акцизного податку встановленого зразка. Виробник та постачальник гр.ОСОБА_4. не відомий. В реалізації наявне шампанське виробництва ПрАТ "Ізмаїльський виробничий завод" за ціною 68,00 грн, коньяк "Ай-Петрі" три зірки по ціні 120,00 грн та декілька інших алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж встановлені постановою КМУ 957 від 30.10.2008. Під час реалізації алкогольних напоїв РРО не використовується, КОРО відсутня. Під час реалізації двох пляшок пива "Гараж" фіскальний чек не надавався, РРО не застосовувався.

Представник позивача не заперечував проти того, що гр.ОСОБА_4. була продавцем у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" та надавала зазначені пояснення.

Допитана у якості свідка ОСОБА_4. повідомила суду наступне, що в день перевірки вона була вихідна, їй зателефонувала продавець, який її заміщав, та повідомив, що у магазині проводиться перевірка. Свідок з'явилась в магазин, де їй була надані наказ та направлення на проведення перевірки, про що остання зробила підпис в акті перевірки.

Також свідок зазначила, що підписала пояснення надані під час проведення перевірки, без заперечень та зауважень.

Таким чином, судом встановлено, що працівник магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" надав пояснення зі змісту яких слідує, що в магазині здійснюється реалізації алкогольних та тютюнових виробів без наявних ліцензій. РРО не використовується, КОРО відсутня. Тютюнові вироби не марковані марками акцизного податку встановленого зразка. В реалізації перебуває товар, що має ціну нижчу ніж передбачено постановою КМУ від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва".

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які б спростували обставини, які стали підставою для прийняття податковим органом оскаржуваного рішення.

За приписами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов'язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

З аналізу чинного законодавству та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 09.11.2018 № діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України. Отже, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, під час судового розгляду повністю доведено правомірність оскаржуваного рішення.

У відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.02.2019.

Головуючий суддя Г.В. Костенко