Справа № 2240/2502/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2502/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 26.07.2018 звернувся із адміністративним позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправними та скасувати відмову відповідача, викладену у листах від 03.04.2018 №П-4208/0-3295/0/95-18, від 04.05.2018 №П-5621/0-3904/0/95-18, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 1,8 га з метою подальшої передачі безкоштовно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Вовча Гора Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області та зобов'язати відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 1,8 га з метою подальшої передачі безкоштовно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Вовча Гора Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду 02.10.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, викладену в листах від 03.04.2018 №П-4208/0-3295/0/95-18, від 04.05.2018 №П-5621/0-3904/0/95-18, щодо надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 1,8 га з метою подальшої передачі безкоштовно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Вовча Гора Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області щодо прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою в порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 704,80 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано зокрема, те що вказана вище земельна ділянка є сформованою, а тому поділ земельної ділянки має здійснюватися власником або користувачем, на підставі технічної документації по поділу земельної ділянки, а не на підставі проекту.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

12.03.2018 позивач - ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,8 га за межами населеного пункту с. Вовча Гора Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.

03.04.2018 листом №П-4208/0-3295/0/95-18 Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області повідомило позивача, що згідно укладених меморандумів про співпрацю при здійсненні заходів щодо передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність об'єднаних територіальних громад (ОТГ) між Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області та об'єднаними територіальними громадами від 08.02.2018, на території Хмельницького району проводяться роботи по інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з метою передачі їх в комунальну власність ОТГ з визначеними в Державному земельному кадастрі кадастровими номерами. З огляду на вищевикладене, позивачу рекомендовано після проведення передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну звернутись з відповідним клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

23.04.2018 позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,8 га за межами населеного пункту с. Вовча Гора Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.

04.05.2018 листом №П-5621/0-3904/0/95-18 Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області повторно повідомило позивача, що згідно укладених меморандумів про співпрацю при здійсненні заходів щодо передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність об'єднаних територіальних громад (ОТГ) між Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області та об'єднаними територіальними громадами від 08.02.2018, на території Хмельницького району проводяться роботи по інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з метою передачі їх в комунальну власність ОТГ з визначеними в Державному земельному кадастрі кадастровими номерами. З огляду на вищевикладене, позивачу рекомендовано після проведення передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну звернутись з відповідним клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Не погодившись із вказаними відмовами позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність дій щодо відмови, викладеної у листах від 03.04.2018 №П-4208/0-3295/0/95-18, від 04.05.2018 №П-5621/0-3904/0/95-18, тому її слід визнати протиправною та скасувати.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положенням ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, з наведених норм вбачається, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі № 545/808/17.

При цьому, відповідачем не обґрунтовано відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки та не вказано підстав відмови у наданні такого дозволу, виключний перелік яких встановлений у ч. 7 ст. 118 ЗК України. Крім того, в оскаржуваній відмові відповідачем не конкретизовано, яким саме вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів не відповідає місце розташування спірної земельної ділянки.

Положенням про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (далі - Положення №333), чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні дозволу, зокрема і форма прийнятих відповідних рішень.

Згідно п. 8 Положення №333, головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Статтею 118 ЗК України встановлено, що за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу. При цьому, надання чи відмова у наданні дозволу має оформлюватись відповідним наказом.

Таким чином, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути викладена у формі наказу територіального органу Держгеокадастру.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 24.04.2018 в справі №802/1534/17.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно недотримання відповідачем форми викладення відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржувані листи не свідчать про однозначну відмову у задоволенні вказаної заяви позивача.

Відтак, з наведеного слідує, що за результатом розгляду заяв позивача відповідачем не було вирішено такі заяви по суті та не було прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства чи відмову в наданні такого дозволу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що для належного способу захисту прав позивача необхідно визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області щодо прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у спосіб та порядок, визначені статтею 118 ЗК України та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути звернення позивача в порядку, передбаченому статтею 118 ЗК України.

Разом з цим, посилання апелянта на те, що земельна ділянка є сформованою, а відтак поділ земельної ділянки має здійснюватися власником або користувачем, на підставі технічної документації по поділу земельної ділянки, а не на підставі проекту суд відхиляє, оскільки в оскаржуваних листах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03.04.2018 №П-4208/0-3295/0/95-18, від 04.05.2018 №П-5621/0-3904/0/95-18 не містилось такої підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, з'ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4