Справа № 1140/3305/18
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року справа № 1140/3305/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Петренко О.С. розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Головного управління ДФС у Кіровоградській області, вул. В. Перспективна,55, м. Кропивницький,25006

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкові повідомлення рішення № та № від 12.10.2018 року;

- рішення № від 12.10.2018 року;

- вимогу №Ф- від 12.10.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки контролюючого про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу суперечать фактичним обставинам господарської діяльності у перевірених періодах. Відповідачем неправильно застосовано норми податкового законодавства, що призвело до протиправних висновків про завищення суми витрат та, як наслідок, збільшення сум грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору і застосування відповідних штрафних санкцій. Оскільки, базою оподаткування вказаними вище податком і зборами є чистий оподатковуваний дохід, який позивачем не занижувався, то і збільшення грошових зобов'язань спірними податковими повідомленнями-рішеннями є незаконним. Вказує, що висновки контролюючого органу щодо можливості включення до складу витрат лише тих витрат, по яких було сплачено за придбання товару та в подальшому даний товар реалізовано, не відповідає приписам Податкового кодексу України.

Ухвалою судді від 17.12.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21.01.2019 року.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що позивачем та представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з наказом від 17.08.2018 року №1181 посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено документальну виїзну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за період з 01.01.2013р. по 31.12.2017р., за результатом якої складено акт перевірки від 21.09.2018 року №554/11-28-13-03/ (а.с.33-64).

В акті перевірки податковим органом зафіксовано наступні порушення:

-п.177.2 ст.177, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осію за 2015 рік на загальну суму 16508,35 грн.;

-пп. 1.1 ст.16-1 підр.10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" ПК України - донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 1650,83 грн.;

-п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - донараховано ЄСВ за 2015 рік в сумі 27569,82 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення - рішення від 12.10.2018 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «військовий збір» на загальну суму 2063,54 грн., в тому числі, за основним платежем - 1650,83 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 412,71грн. (а.с.65);

- податкове повідомлення - рішення від 12.10.2018 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок з доходів з фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності » на загальну суму 20635,44 грн., в тому числі, за основним платежем - 16508,35 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4127,09грн. (а.с.66).

На підставі того ж акту перевірки відповідачем сформовано щодо позивача вимогу від 12 жовтня 2018 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальну суму 27569 грн.82 коп. та прийнято рішення від 12 жовтня 2018 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 8270 грн.95коп. (а.с.67-68).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями та вимогою позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Як встановлено судом, позивач здійснював у перевіряємому періоді господарську діяльність за основним видом діяльності: неспеціалізована оптова торгівля.

Щодо податкового повідомлення-рішення: від 12.10.2018р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності у сумі 20635,44грн., в т.ч. за податковим зобов'язанням у сум 16508,35 грн., та за штрафними санкціями у сумі 4127,09 грн. слід зазначити наступне.

Як свідчить зміст Акту перевірки, порушення п.177.2, п.177.4 ст. 177 ПК України полягає в тому, що ФОП ОСОБА_1 до складу задекларованих витрат за 2015 рік включено вартість придбаних товарів, робіт і послуг у ПП "Олівде" в загальній сумі 197444,01 грн. При цьому первинні документи на підтвердження понесених витрат (акти виконаних робіт, накладні на придбання та корінці до прибуткових касових ордерів) ФОП ОСОБА_1 надано лише на суму 88888,34 грн. (за період січень - лютий 2015, серпень 2015 року). На підтвердження задекларованих витрат по взаємовідносинам з ПП "Олівде" в сумі 108555,67 грн. ФОП ОСОБА_1 первинні документи на перевірку не надано (стор. 12 Акту перевірки) (а.с.42).

Відповідно до вимог п.177.2 ст.177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.1.2 п.16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України, об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Як вбачається з матеріалів перевірки, підстави для збільшення позивачу зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору ґрунтуються на одних і тих же висновках про заниження позивачем у 2015 році чистого оподатковуваного доходу як бази оподаткування вказаними податками і зборами.

Виходячи із висновків акту перевірки та доводів відповідача, у вказаних періодах позивач завищив витрати, що призвело до заниження чистого доходу.

Оцінюючи такі доводи, слід вказати, що п.177.4 ст.177 ПК України визначає, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- п.п.177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (тобто собівартість придбаних для подальшої реалізації товарів);

- п.п.177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- п.п.177.4.3. суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця (Підпункт 177.4.3 пункту 177.4 статті 177 в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016);

- п.п.177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з п.177.10 ст.177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов'язані мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до п.п.177.4.5п.177.4ст.177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Мінфіну від 14.03.2013р. № 395, акт документальної перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Пункт 1.5 Порядку визначає, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства.

Згідно з п.1.7 Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Розділом ІІ Порядку встановлено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акту письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

У висновку акту документальної перевірки зазначається, зокрема, узагальнений опис виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень.

Однак, акт перевірки не містить посилання на будь-які відомості первинних чи розрахункових документів позивача, які б обґрунтовували висновки про протиправність віднесення до витрат вартості тих чи інших товарів (що свідчило б про порушення вимог п.177.4 ст.177 ПК України), формування витрат не пов'язаних з провадженням господарської діяльності позивачем чи відсутність підтверджуючих документів щодо походження товарів (що свідчило б про порушення вимог п.177.10, пп.177.4.5 п.177.4ст.177 ПК України).

Натомість, суд зазначає, що замість перевірки дотримання позивачем вимог податкового законодавства при визначенні ним чистого оподатковуваного доходу у 2015 році, представники контролюючого органу вдались до самостійного математичного розрахунку такого доходу та, окрім того, зробили висновок, що витрати підприємця можуть бути визнані в розумінні Податкового кодексу України виключно у момент отримання доходу, тобто при подальшій реалізації придбаного товару, що, на думку суду, є необґрунтованим та базується на помилковому трактуванні норм податкового законодавства.

Так, в акті перевірки (с.12 акту) контролюючим органом зазначено, що ФОП ОСОБА_1 до складу задекларованих витрат за 2015 рік включено вартість придбаних товарів, робіт і послуг у ПП "Олівде" в загальній сумі 197444,01 грн. При цьому первинні документи на підтвердження понесених витрат (акти виконаних робіт, накладні на придбання та корінці до прибуткових касових ордерів) ФОП ОСОБА_1 надано лише на суму 88888,34 грн. (за період січень - лютий 2015, серпень 2015 року). На підтвердження задекларованих витрат по взаємовідносинам з ПП "Олівде" в сумі 108555,67 грн. ФОП ОСОБА_1 первинні документи на перевірку не надано (стор. 12 Акту перевірки). При цьому, перевіряючими встановлено заниження суми чистого доходу за 2015 рік на 110055,67 грн., яку, судячи зі змісту акту перевірки та письмових пояснень відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву, відповідач знайшов математичним способом.

Однак, акт перевірки повинен містити виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового законодавства, натомість, він містить жодним чином не аргументований власний розрахунок контролюючого органу витрат позивача, а не аналіз дотримання позивачем вимог податкового закону при декларуванні таких витрат.

Відповідно до п. 177.10 ст.177 ПК України, фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до п.5 Порядку, затвердженого наказом Міндоходів від 16.09.2013 року № 481, що набрав чинності з 18.10.2013 року, записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід. У графі 6 «сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт, послуг)» Книги відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня (п.6 Порядку).

Так, судом встановлено, що 20 березня 2015 р. між ПП "Олівде" (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір поставки №3/1. Предметом укладеного договору є постачання товару, відповідно до видаткових накладних (а.с.32).

Фактичне виконання умов укладеного договору, підтверджується долученими до справи копіями первинних документів, а саме: видатковими накладними (а.с.9,14,16,26,31) та податковими накладними (а.с.10,13,15,25,30).

Крім того, між ПП "Олівде" (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) укладено ряд договорів на виконання послуг : №15/4 від 09.04.2015р. (ремонт воріт №78291-90корп.; ремонт воріт №9122-90корп.; ремонт воріт №91008-90корп.; ремонт воріт №9109-91корп. ) (а.с.23) та №4/6 від 15.04.2015р. (монтаж промислових робіт) (а.с.22).

Фактичне виконання умов укладених договорів, підтверджується долученими до справи копіями первинних документів, а саме: актами здачі - прийняття робіт (а.с.7,12,18,21,29) та податковими накладними (а.с.11,17,19-20,28).

Оплату отриманих товарів та послуг позивачем здійснено в повному обсяз, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с.7,9-10,24,26,29,31).

Судом встановлено, що придбані товари та послуги у ПП "Олівде", відображені ФОП ОСОБА_1 у графах 5 «загальна вартість придбаних товарно - матеріальних цінностей)» Книги обліку доходів і витрат за 2015 рік підтверджені банківськими документами про здійснення відповідних оплат вартості товарів, що стверджується й у самому акті перевірки (а.с.10,114-116).

Враховуючи викладене вище, слід зазначити, що встановлені в ході розгляду справи фактичні обставини дають суду підстави для висновку, що акт перевірки не містить належних і обґрунтованих нормами податкового законодавства доводів про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу у 2015 році. Акт перевірки не містить систематизованого викладу фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, а його зміст полягає у самостійному математичному розрахунку витрат позивача, який не ґрунтується на відомостях первинних документів платника податків.

У відповідності до п.п. 54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо неправомірності винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення від 12.10.2018р. №.

Що стосується правомірності винесення податкового повідомлення-рішення - від 12.10.2018р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 2063,54 грн., у т.ч. за податковим зобов'язанням у сумі 1650,83 грн., за штрафними санкціями у сумі 412,71 грн., суд звертає увагу, що висновки на підставі яких прийнято вказане рішення ґрунтуються на встановленому відповідачем заниженні оподатковуваного доходу в розмірі, однак такий висновок визнаний судом безпідставним з вище вказаних підстав. Відтак суд приходить до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 12.10.2018р. № у зв'язку з відсутністю підстав для донарахування військового збору та застосування штрафних санкцій.

В свою чергу рішення від 12.10.2018р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 8270,95 грн. та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2018р. №Ф- про сплату єдиного внеску в розмірі 27569,82 грн., також підлягають скасуванню оскільки висновок відповідача щодо заниження чистого оподатковуваного доходу є безпідставним, то відповідно відсутні підстави і для донарахування єдиного внеску за 2015 рік.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті спірних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам КАС України відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх рішень.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 243 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Кіровоградській області:

податкові повідомлення рішення № та № від 12.10.2018 року;

- рішення № від 12.10.2018 року;

- вимогу №Ф- від 12.10.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. В. Перспективна,55, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 18.02.2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко