Справа № 1840/2530/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: М.М. Шаповал
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 р. Справа № 1840/2530/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року, повний текст складено 25.09.2018 року по справі № 1840/2530/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про скасування вимоги в частині,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (далі - позивач, ПАТ "СМНВО") звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- скасувати вимогу Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2018 року № Ю-230-50 в частині наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 399300 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року відмовлено у задоволенні позову.

ПАТ "СМНВО", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог посилається на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги не врахування контролюючим органом тієї обставини, що станом на 14.05.2018 року сума боргу підприємства з єдиного внеску не відповідає сумі недоїмки, зазначеній у вимозі, оскільки за період з 01.05.2018 року по 14.05.2018 року підприємством сплачено до бюджету 399300,00 грн.

Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги. В обґрунтування посилається на правомірність рішення суду першої інстанції, оскільки вимога від 14.05.2018 року № Ю-230-50 була сформована станом на 30.04.2018 року та в ній правомірно зазначена сума боргу в розмірі 25811864,24 грн.

На підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 14.05.2018 року Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-230-50, згідно якої загальна сума заборгованості ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" станом на 30.04.2018 року становить 25811864,24 грн (а.с. 7).

Згідно платіжних доручень за період з 02.05.2018 року по 14.05.2018 року ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" сплатило до бюджету 399300,00 грн. (а.с. 78-86).

Позивач, вважаючи, що контролюючим органом помилкового включено до загальної суми вимоги сплачені ним кошти за травень 2018 року у розмірі 399300,00 грн., оскаржив її в досудовому порядку (а.с. 8-9).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 20.06.2018 року № 21087/6/99-99-11-02-02-25 скарга позивача залишена без задоволення, а вимога від 14.05.2018 № Ю-230-50 - без змін (а.с. 10-11).

Позивач, не погоджуючись з вимогою відповідача в частині наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 399300,00 грн., звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваній вимозі відповідачем зазначено загальний борг позивача станом на 30.04.2018 року, а не на день винесення податкової вимоги - 14.05.2018 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов'язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції № 449 фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Згідно з п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера «У» (узгоджена вимога).

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, за обліковими даними інформаційної системи органу доходів і зборів Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби загальна сума заборгованості позивача станом на 30.04.2018 року становила 25811864,24 грн, на підставі яких сформована оскаржувана вимога.

Отже, колегія суддів зазначає, що хоча вимога № Ю-230-50 відносно ПАТ "СМНВО" сформована 14.05.2018 року, вказана в ній сума заборгованості зі сплати єдиного внеску визначена станом на 30.04.2018 року, а отже сума коштів сплачена позивачем протягом травня 2018 року обгрунтовано не була врахована податковим органом у суму зменшення зобов'язання, визначеного оскаржуваною вимогою.

Крім того, згідно наявної в матеріалах справи інтегрованої картки платника з єдиного соціального внеску станом на 14.05.2018 року сплачені підприємством кошти у розмірі 399300,00 грн. були зараховані в якості погашення боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби при прийнятті оскаржуваної вимоги діяло в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому позовні вимоги є необгрнутованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта зазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 по справі № 1840/2530/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов А.М. Григоров