Справа № 520/81/19
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 р. № 520/81/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лук'яненко М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в частині проведення розрахунку пенсії ОСОБА_1 від 24.01.2018 у зв'язку з втратою годувальника виходячи із 50 % пенсії за віком ОСОБА_2;

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії в зв'язку з втратою годувальника у розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 в 2017 році з 24.01.2018 р. з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 27.01.1978, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. ОСОБА_2 працював на посаді судді Апеляційного суду Харківської області, 29.12.2014 звільнений з посади судді у відставку та з 30.12.2014 перебував на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 25383,81 грн. щомісяця у 2017 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (актовий запис про смерть 319). 24.01.2018 позивач звернулась до відповідача з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію з втратою годувальника. Працівник управління на заяву позивача повідомив, що пенсія буде перерахована, однак до теперішнього часу пенсія не перерахована та рішення про відмову у перерахуванні пенсії на адресу позивача не надходило. 10.10.2018 позивач звернулась до відповідача з заявою про роз'яснення підстав та розмірів нарахування її пенсії. Листом відповідача від 26.10.2018 позивача повідомлено про механізм розрахунку пенсії в зв'язку із втратою годувальника, а саме: пенсію розраховано при загальному трудовому стажі годувальника 47 років 09 місяців 06 днів виходячи з середньомісячного заробітку для обчислення пенсії за період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2014 у розмірі 19181,73 грн., індивідуального коефіцієнту для обчислення заробітку у розмірі 5,09556, середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три останні роки у розмірі 3764,40 грн., внаслідок чого розмір пенсії чоловіка позивача склав 9159,28 грн., що не відповідає фактично отриманим коштам - щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 25383,81 грн. у 2017 році. Право на отримання пенсії за віком позивач набула з 21.09.2011. Позивач перебувала на утриманні свого чоловіка, як непрацездатна особа, яка досягла пенсійного віку. Також зазначила, що її право на отримання пенсії по втраті годувальника визначається від доходу чоловіка на час настання його смерті та є залежним від місця роботи годувальника на посаді судді, тобто ОСОБА_1, пропрацювавши до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків від довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці лише на тій підставі, що годувальнику після досягнення пенсійного віку призначена пенсійна виплата згідно з Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яку відповідач не врахував при розрахунку пенсії. Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують її право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 08.01.2019 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача через канцелярію суду 30.01.2019 подано відзив на адміністративний позов, в якому він проти позову заперечував, та зазначив, що на підставі заяви ОСОБА_1, з 24.01.2018 позивача переведено на пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Також, зазначив, що чинним законодавством України не передбачено призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Просив у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 27.01.1978, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_2 від 17.12.2015.

ОСОБА_2 працював на посаді судді Апеляційного суду Харківської області, а 29.12.2014 звільнений з посади судді у відставку.

З 30.12.2014 перебував на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 25383,81 грн. щомісяця у 2017 році.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (актовий запис про смерть 319), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 05.01.2018.

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4.

З адміністративного позову вставлено, що 24.01.2018 позивач звернулась до відповідача з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію з втратою годувальника, що також не заперечувалось відповідачем у його відзиві на адміністративний позов.

10.10.2018 позивач звернулась до відповідача з заявою про роз'яснення підстав та розмірів нарахування її пенсії.

Листом від 26.10.2018 №821/К-11 Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повідомив позивача, що згідно заяви ОСОБА_1 від 24.01.2018 її переведено на пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 24.01.2018, відповідно до частини першої статті 36 та частини першої статті 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де визначено на одного непрацездатного члена сім'ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Крім того, відповідач у листі зазначив, що пенсію розраховано при загальному трудовому стажі годувальника 47 років 09 місяців 06 днів (по 31.12.2014). Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії за період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2014 у розмірі 19181,73 грн., індивідуального коефіцієнту для обчислення заробітку у розмірі 5,09556, середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три останні роки у розмірі 3764,40 грн., внаслідок чого розмір пенсії ОСОБА_2 склав 9159,28 грн. А отже, розмір пенсії у разі втрати годувальника становить 4644,08 грн. Розмір пенсії ОСОБА_2 за грудень 2017 року обчислений згідно діючого законодавства та пенсія виплачена у повному обсязі.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIІІ від 02 червня 2016 року.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 10 цього Закону передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 1 статті 36 вказаного Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_3 (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За визначенням пункту 1 частини 2 зазначеної статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, серед інших, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Абзац 2 частини 3 цієї ж статті передбачає, що члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, відповідно до частина 1 статті 37 цього Закону.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 24 січня 2018 року призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника за її заявою на підставі статей 36 та 37 вказаного Закону.

Враховуючи, що ОСОБА_1 має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника судді у відставці ОСОБА_2, що не заперечується відповідачем, відтак призначення позивачу пенсії у зв'язку із втратою годувальника є правомірним.

Проте, як зазначає позивач, пенсія відповідачем їй розрахована з середньомісячного заробітку для обчислення пенсії, а не з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що є порушення чинного законодавства з боку відповідача.

Так, відповідно до абзацу 22 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із частинами 1 та 5 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання частина 1 цієї статті.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України частина 5 цієї ж статті.

З аналізу чинного законодавства слідує, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу та є регулярними щомісячними грошовими виплатами, які призначаються судді у відставці, за його вибором, та за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення у зв'язку з настанням певної обставини.

Отже, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається, в залежності від того виду матеріального забезпечення, який обрав суддя при виході у відставку: із пенсії чи щомісячного довічного грошового утримання, тобто із того доходу, який суддя отримував на час настання смерті.

ОСОБА_2 на момент смерті отримував щомісячне довічне грошове утримання судді, що не заперечується відповідачем, а тому ОСОБА_1, яка перебувала на його утриманні, має право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50% доходу, який мав годувальник на час настання смерті, тобто 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи викладене, дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника є протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії в зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 в 2017 році з 24.01.2018 р. з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування" визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про призначення та перерахунок пенсії 24 січня 2018 року, то і перерахунок має бути здійснений з дня подання такої заяви, тобто з 24 січня 2018 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, про необхідність зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію у зв'язку із втратою годувальника в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 та здійснити перерахунок, нарахування та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат з 24 січня 2018 року.

Разом з тим, суд зазначає, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 та Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Приймаючи до уваги вище наведе, суд доходить висновку, що позовна вимога про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію у зв'язку із втратою годувальника в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 та здійснити перерахунок, нарахування та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат з 24 січня 2018 року підлягає задоволенню.

При цьому, задоволення позову в цій частині не є втручанням суду в дискреційне повноваження Пенсійного фонду, оскільки відповідач не був позбавлений права здійснити свої повноваження у спосіб та в межах передбачених діючим пенсійним законодавством, проте жодних дій щодо забезпечення права позивача на належне їй пенсійне забезпечення з боку Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова не вчинено.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в частині проведення розрахунку пенсії ОСОБА_1 від 24.01.2018 у зв'язку із втратою годувальника виходячи із 50 % пенсії за віком ОСОБА_2.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії в зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 в 2017 році з 24.01.2018 р. з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022) судовий збір у розмірі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев'ять гривень шістдесят коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Лук'яненко