Справа № 804/4669/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Справа № 804/4669/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Західно-Донбаська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу,
22.06.2018 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулося з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Західно-Донбаська обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу у сумі 23 440,00 грн.
Ухвалою суду від 27.06.2018 року позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Ухвалою суду від 06.08.2018 року було відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач перебуває на обліку як платник податків у Західно-Донбаській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 10.10.2016 року. Підприємницьку діяльність ОСОБА_1 здійснював на спрощеній системі оподаткування згідно із наданою ним на адресу Західно-Донбаської ОДПІ заявою про застосування спрощеної системи оподаткування з 10.10.2016 року із обраною ставкою єдиного податку 5 відсотків до доходу та віднесенням до 3 групи платника податків.
Свої позовні вимоги позивач також обґрунтовує тим, що 24.05.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області було в автоматичному режимі сформовано і направлено ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу №2746-17 про сплату до бюджету сум податкового боргу, яку було направлено засобами поштового звязку.
Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявними у справі доказами, проте на виконання вимог ухвали суду від06.08.2018р. відзиву на позов у строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, суду надано не було.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.
Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Тобто, позивач - контролюючий орган є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.
Статтею 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно з наданими облікової картки платника податку та довідки про стан розрахунків підприємства з бюджетом відповідач станом на 18.01.2018р. має податковий борг зі сплати єдиного податку на загальну суму 23 440,00 грн.
Вказаний податковий борг виник внаслідок поданих відповідачем та самостійно визначених платником податків податкових зобов'язань за наступними податковими деклараціями, а саме:
Вказаний вище податковий борг відповідачем не був погашений у встановленому податковим законодавством порядку та у встановлені строки.
У зв'язку з наведеним податковим органом були вжиті заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога форми «Ф» №2746-17від24.05.2017р. на суму 15 605,00 грн., яка була надіслана відповідачеві у спосіб, визначений п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, що підтверджується копією відповідної вимоги та копією конверту поштового зв'язку.
Відповідно до вимог п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Отже, підлягає стягненню вся сума податкового боргу у розмірі 23 440,00 грн., яка підтверджена наданими позивачем копіями податкових декларацій та довідкою про стан розрахунків з бюджетом.
Підпунктами 1, 2, 3 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування обліку та звітності, поділяються на першу, другу та третю групу платників єдиного податку відповідно.
За приписами п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.
Відповідно до п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платникиєдиногоподаткутретьоїгруписплачуютьєдинийподатокпротягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал..
У відповідності зі ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком і збором.
Крім того, п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Тобто, з наведених вище норм чинного законодавства можна дійти висновку, що грошове зобов'язання відповідача у сумі 116820,18 грн. самостійно нараховане та несплачене у встановлені строки, вважається податковим боргом.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідач відзиву на позов не надав, а також і доказів сплати податкового боргу в сумі 23 440,00 грн. у встановлені законодавством строки суду не було надано з урахуванням того, що визначена платником податку сума грошового зобов'язання з єдиного податку у поданих деклараціях є узгодженою згідно з вимогами п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу по єдиному податку в сумі 23 440,00 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв'язку з чим понесені суб'єктом владних повноважень судові витрати по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.72-77, 90, 132, 139, 193, 194, 205, 246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Західно-Донбаська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова