Справа № 855/44/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/44/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

при секретарі Біднячук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом Кандидата на пост Президента України ОСОБА_2, в особі довіреної особи ОСОБА_3, до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Кандидат на пост Президента України ОСОБА_2 (далі - позивач), в особі довіреної особи ОСОБА_3, звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з позовом до Центральної виборчої комісії (далі - відповідач), у якому просив визнати протиправною бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо відсутності колегіального розгляду заяви кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 від 11 лютого 2019 року на черговому засіданні Центральної виборчої комісії після отримання відповідної заяви суб'єкта виборчого процесу та зобов'язати Центральну виборчу комісію повторно розглянути заяву кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 від 11 лютого 2019 року на наступному засіданні Центральної виборчої комісії після прийняття судового рішення, з прийняттям рішення у вигляді постанови.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, з метою приведення постанови ЦВК від 26.03.2014 року № 74 у відповідність до чинного законодавства України, кандидат на пост Президента України ОСОБА_2 звернувся 11 лютого 2019 року із заявою до Центральної виборчої комісії з проханням розглянути питання внесення змін до пункту 3.5 постанови ЦВК від 26 березня 2014 року № 74 «Про порядок передачі електронної копії бази даних Державного реєстру виборців депутатським фракціям у Верховній Раді України та кандидатам на пост Президента України при підготовці проведення виборів Президента України». Листом від 16 лютого 2019 року за № 21-36-999 відповідачем було надано відповідь, що підстав для розгляду Центральною виборчою комісією питання щодо внесення змін до пункту 3.5.Порядку немає.

Не погоджуючись із вказаною відповіддю та вважаючи, що Центральною виборчою комісією не дотримано порядок розгляду звернень/заяв, що встановлені Законом України «Про Центральну виборчу комісію», чим порушено принцип рівності виборчого процесу, позивач звернувся до суду.

Відповідач 19.02.2019 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушуючи прав позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

25 жовтня 2018 року Центральна виборча комісія прийняла постанову № 170 «Про внесення змін до постанови Центральної виборчої комісії від 26 березня 2014 року № 74», згідно якої пункт 3.5 постанови УВК № 74 викладено у наступній редакції: «Перегляд електронної копії бази даних Реєстру здійснюється представником фракції, кандидатом у приміщенні Центральної виборчої комісії, де розміщено автоматизоване робоче місце, обладнане спеціалізованим програмним забезпеченням для перегляду копій бази даних Реєстру.

Носій ключової інформації надається представнику фракції, кандидату на час перегляду електронної копії бази даних Реєстру.

Про дату та час перегляду електронної копії бази даних Реєстру представник фракції, кандидат письмово повідомляє Центральну виборчу комісію.

Під час перегляду електронної копії бази даних Реєстру представнику фракції, кандидату заборонено копіювати чи передавати наявну в ній інформацію з використанням бід-яких технічних засобів або програмного забезпечення, здійснювати фото- та відео зйомку».

Позивач вважаючи, що внесені до постанови зміни нівелюють мету перевірки повноти та достовірності Державного реєстру виборців та засад проведення публічного контролю, порушують принципи виборчого законодавства, передбачені Законом України «Про вибори Президента України», Законом України «Про державний реєстр виборців», обмежують та безпідставно обтяжують законні права кандидата на пост Президента України, звернувся 11 лютого 2019 року із заявою до Центральної виборчої комісії.

У заяві викладено прохання розглянути питання внесення змін до пункту 3.5 постанови ЦВК від 26 березня 2014 року № 74, в межах строку, визначеного частиною 2 ст. 15 Закону України «Про Центральну виборчу комісію», у п'ятиденний термін, розгляд вказаної заяви здійснювати за участі уповноваженого представника кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 у Центральній виборчій комісії з правом дорадчого голосу, якого завчасно повідомити про засідання комісії з розгляду вказаної заяви, внести зміни до пункту 3.5 постанови Центральної виборчої комісії від 26.03.2014 року № 74 та викласти його редакції, за яким дозволити кандидату на пост Президента України ознайомлюватися з електронною копією бази даних Державного реєстру виборців поза межами приміщення ЦВК без доступу третіх осіб для його перегляду, про прийняте рішення повідомити уповноваженого представника кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 у Центральній виборчій комісії з правом дорадчого голосу, шляхом надання копії рішення нарочно.

На вказану заяву Центральна виборча комісія 16 лютого 2019 р. листом, за підписом члена ЦВК ОСОБА_5, надала відповідь, згідно якої підстав для розгляду Центральною виборчою комісією питання щодо внесення змін до пункту 3.5 Порядку немає. Чим фактично відмовила у задоволенні заяви позивача від 11 лютого 2019 року.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Центральну виборчу комісію"(далі - Закон), Комісія є постійно діючим колегіальним державним органом, який діє на підставі Конституції України та законів України і наділений повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, у порядку та в межах, встановлених законами України.

Статтею 2 Закону встановлено, що Комісія відповідно до своїх повноважень забезпечує дотримання передбачених Конституцією України та законами України принципів і засад виборчого процесу, реалізацію виборчих прав громадян України. Комісія будує свою діяльність на принципах верховенства права, законності, незалежності, об'єктивності, компетентності, професійності, колегіальності розгляду і вирішення питань, обґрунтованості прийнятих рішень, відкритості і публічності.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону, Комісія та її члени зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим та іншими законами України.

Згідно статті 10 Закону, порядок організації роботи Комісії визначається цим Законом, Регламентом Центральної виборчої комісії (далі - Регламент), а також іншими актами, що приймаються Комісією на виконання цього та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону, інші суб'єкти виборчого процесу мають право звернутися до Комісії із зверненнями з питань, що належать до повноважень Комісії, в порядку, встановленому цим Законом, Законом України "Про звернення громадян" та іншими законами України.

Частинами 2 та 3 ст. 14 Закону передбачено, що звернення, подані до Комісії, підлягають реєстрації в порядку, встановленому Комісією.

Відповідно до статті 25 Регламенту, реєстрація, розгляд та подальше проходження в Комісії документів здійснюються відповідно до Інструкції з діловодства Центральної виборчої комісії (Інструкція з діловодства Центральної виборчої комісії, затверджена постановою Комісії від 13 лютого 1998 року № 98 в редакції згідно з постановою Комісії від 30 листопада 2001 року № 50 (далі - Інструкція), за змістом якої документи, що надходять до Комісії приймаються і реєструються в управлінні документального забезпечення Секретаріату Комісії (пункт 2.1 та 17.1 Інструкції).

Як вбачається із матеріалів справи, заява позивача була зареєстрована відповідачем 11 лютого 2019 року за вх. №21-36-2651.

Відповідно до ст. 15 Закону, заяви, подані до Комісії, розглядаються у порядку, встановленому цим та іншими законами, а також Регламентом Центральної виборчої комісії.

Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону, заяви, які подані до Комісії під час виборчого процесу та стосуються цього процесу, розглядаються Комісією протягом п'яти днів з дня надходження заяви, якщо інший строк не встановлено відповідним законом України про вибори.

Частиною 5 ст. 15 Закону закріплено, що заява, подана до Комісії, за дорученням Голови Комісії або одного із його заступників попередньо розглядається членом Комісії.

Відповідно до ст. 21 Регламенту, одержані Комісією звернення в день реєстрації подаються Голові Комісії, який дає відповідні доручення членам Комісії та працівникам Секретаріату Комісії, Служби розпорядника Реєстру щодо їх попереднього розгляду та надання відповіді.

Згідно із ст. 22 Регламенту, член Комісії вивчає порушені у зверненні питання та готує пропозиції щодо його розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2019 року голова Комісії Т. Сліпачук, своїм письмовим дорученням, довірила ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 попередньо розглянути заяву позивача для відповідного реагування, згідно з частинами п'ятою-сьомою статті 15 Закону.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на ту обставину, що з наданої копії доручення не вбачається, що воно стосується заме заяви позивача від 11 лютого 2019 року, оскільки у цьому дорученні міститься посилання на вх.№21-36-2651 від 11.02.2019 р., що є вхідним номером реєстрації заяви позивача, доказом чого є штамп реєстрації вхідної кореспонденції, який міститься на копії заяви позивача, що надана суду як додаток до відзиву на позовну заяву.

Згідно ч.6 ст. 15 Закону, за підсумком попереднього розгляду заяви член Комісії може рекомендувати Комісії розглянути її на засіданні Комісії та прийняти рішення з приводу такої заяви.

Таким чином, Законом передбачено право, а не обов'язок, члена Комісії рекомендувати Комісії розглянути заяву на її засіданні та прийняти рішення з приводу такої заяви, за певних обставин.

Частиною 7 ст. 15 Закону та частиною 2 ст. 23 Регламенту встановлено, що якщо заява не вимагає прийняття рішення Комісії, член Комісії за дорученням Голови Комісії або одного з його заступників може надати відповідь заявнику від свого імені.

Як встановлено судом вище, член Комісії ОСОБА_5 мала відповідне доручення від голови Комісії надати відповідь заявнику на його заяву від свого імені.

Крім того, Закон не містить переліку підстав, коли вимагається прийняти колегіальне рішення Комісією за заявою.

Порядок розгляду такої заяви та дії особи, яка її розглядає, чітко визначені зазначеними вище частинами 5, 6 та 7 статті 15 Закону, всупереч твердженню позивача про зворотне.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що надаючи відповідь на звернення позивача за підписом члена Комісії остання діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушуючи прав позивача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 245, 246, 273, 277, 278 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Кандидата на пост Президента України ОСОБА_2, в особі довіреної особи ОСОБА_3, до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Верховного Суду через Шостий апеляційний адміністративний суд у дводенний строк з дня її проголошення.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: І.В. Федотов

А.Ю. Коротких

Повний текст рішення виготовлено 19 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Ганечко Олена Миколаївна

Судді: Федотов Ігор В'ячеславович

ОСОБА_1