Справа № 645/182/19
Суддя: Мартинова О. М.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/182/19
Провадження № 2-а/645/41/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань - Чигрина Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції роти № 4 батальйону № 4 Гончаренка Сергія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову старшого лейтенанта поліції роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Гончаренка Сергія Сергійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №827118 від 30.12.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., та визнати дії інспектора 4-ї роти 4-го батальйону старшого лейтенанта поліції Гончаренка Сергія Сергійовича противоправними та незаконними щодо винесення зазначеної постанови.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 30 грудня 2018 року о 09 год. 32 хв. за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, буд. 222, інспектором 4 роти 4-го батальйону УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Гончаренко С.С. було зупинено ОСОБА_2 та винесено постанову ЕАВ № 827118 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Як вбачається з постанови ОСОБА_2 звинувачено в тому, що він не надав перевагу пішоходам, при цьому дії якого підпадають під ч. 1 ст. 122 КУпАП, але при цьому відповідач виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Таким чином вважає вищевказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, представник позивача посилається на те, що при здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення вимоги закону не дотримані, а саме: відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, не дав ОСОБА_2 можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного, об'єктивного з'ясування обставин справи. При цьому відповідач не вручив постанову на місці зупинки та направив її поштовим зв'язком, яку було отримано 08.01.2019 року. Крім того не було підготовки до розгляду справи, також не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Все вище зазначене суттєво порушує права позивача.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду представник позивача надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити та розглядати справу без його участі та участі позивача.

Відповідач, старший лейтенант поліції роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Гончаренко Сергій Сергійович, у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи міститься зворотне повідомлення про вручення.

У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2018 року старшого лейтенанта поліції роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Гончаренком Сергієм Сергійовичем винесено постанову серії ЕАВ № 827118 від 30.12.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 30.12.2018 року о 09 год. 32 хв., рухався по Салтівському шосе, буд. 222, в м.Харкові, керуючи автомобілем «Mitsuishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1, водій повертаючи праворуч (ліворуч) не надав дороги пішоходам, які переходили проїздну частину, на яку він повертав. Зафіксовано на відeорегістраторі Anytek Full ND 1080f, чим порушив вимоги п. 16.2 ПДР України.

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 16.2 ПДР України визначено, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Положеннями ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Однак слід зазначити, що ч. 2 ст. 122 КУпАП, вказаній у постанові, взагалі не відповідає фактичним обставинам справи, при цьому інспектор зазначив, що водій повертаючи праворуч (ліворуч) не надав дороги пішоходам, які переходили проїздну частину, на яку він повертав, чим порушив вимоги п. 16.2 ПДР України.

Зазначені порушення вимог п. 16.2 ПДР України підпадають під ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем правил дорожнього руху та як наслідок вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Тому, проаналізувавши викладене, суд вважає, що відповідачем було неправомірно притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за даною нормою закону, оскільки в діях позивача не вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Разом з тим, стосовно тверджень позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015№5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст.278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Доводи позивача, щодо заявлений вимог, стосовно незаконності розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, зазначених в позовній заяві не знайшли свого підтвердження.

Крім того, позивач в позовній заяві зазначив, що відповідачем не було розглянуто справу по суті, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, свідки, не з'ясовано взагалі чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною першою статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 278 КУпАП - орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими та речовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі не відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлював свідків правопорушення, не складав протокол, враховуючи, що позивач заперечував встановлене інспектором правопорушення, до постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення не надав.

З огляду на вищевикладене, оскільки доводи позивача, щодо позбавлення його можливості скористуватися у повному обсязі своїми правами передбаченими діючим законодавством та щодо порушення процедури розгляду справи, не були спростовані будь - якими доказами з боку відповідача по справі.

З урахуванням наведеного, об'єктивні докази, які б свідчили про скоєне позивачем порушення в матеріалах справи відсутні.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення суд керується п. 3 ч.2 ст.19 КАС України, згідно якого юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, зазначених цим кодексом.

Таким чином, суд вивчивши матеріали адміністративного позову, вбачає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення була постановлена із порушенням діючого законодавства, матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, тому позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 293 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого лейтенанта поліції роти № 4 батальйону № 4 Гончаренка Сергія Сергійовича від 30.12.2018 року серії ЕАВ № 827118 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,проживаючий за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач - старший лейтенант поліції роти № 4 батальйону № 4 Гончаренко Сергій Сергійович, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченко, 315-А.

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2019 року.

Суддя -