Справа № 822/1360/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2019 року

Київ

справа №822/1360/17

провадження №К/9901/19979/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у порядку попереднього провадження в касаційній інстанції справ №822/1360/17

за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Граб Л.С., суддів: Гонтарука В.М., Білої Л.М.,

І. Суть спору:

1. У травні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (Старокостянтинівське ОУПФУ Хмельницької області) у якому просила:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області від 03 травня 2017 року за №20-ос "Про звільнення" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста бюджетно - фінансового сектору Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області у зв'язку із скороченням чисельності 03 травня 2017 року;

1.2. зобов'язати Старокостянтинівське ОУПФУ Хмельницької області поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста бюджетно - фінансового сектору Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області з 04 травня 2017 року;

1.3. стягнути з Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 04 травня 2017 року;

1.4. постанову суду про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання;

1.5. судові витрати покласти на відповідача.

2. Позов обґрунтований тим, що спірний наказ відповідача "Про звільнення" її з посади головного спеціаліста бюджетно-фінансового сектору у зв'язку із скороченням чисельності з посиланням на п.4 ч.1 ст.83 та п.1 ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" є протиправним, оскільки згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2016 року за №29-1 "Про примірні структури територіальних органів Пенсійного фонду України", Примірна структура управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також в об'єднаних управлінь передбачає наявність фінансово-економічного відділу. Разом з тим, за результатами реорганізації фінансово-економічний відділ відповідача був сформований з штатних працівників бюджетно-фінансового відділу відповідача, де позивач займала посаду головного спеціаліста, а також з двох штатних працівників бюджетно-фінансового сектору приєднаного управління, при цьому відповідач не запропонував позивачу будь-яких вакантних посад. Вважає, що відповідач не виконав вимоги ч. 2 ст. 40 та ч.3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, оскільки ним не були здійснені всі необхідні дії для подальшого працевлаштування позивача.

3. Відповідачем позов не визнаний з тих підстав, що оспорюваний наказ прийнятий на підставі, в межах повноважень та з дотриманням чинного законодавства.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. Згідно наказу Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області від 22 листопада 2016 року за №43-ос позивач призначена на посаду головного спеціаліста Старокостянтинівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій, як таку, що успішно пройшла конкурсний відбір.

5. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року №988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" та постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2016 року №29-1 "Про примірні структури територіальних органів Пенсійного фонду України". На виконання зазначених постанов прийняте рішення про реорганізацію управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі шляхом приєднання до Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області.

6. Наказом Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області від 18 січня 2017 року №10-ос, позивача призначено на рівнозначну посаду головного спеціаліста бюджетно-фінансового сектору, увільнивши її з посади головного спеціаліста Старокостянтинівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій.

7. 24 лютого 2017 року ОСОБА_1 отримала попередження №2016/Д, яким останню повідомлено про зміну істотних умов державної служби та можливе наступне припинення державної служби, у зв'язку з реорганізацією управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі шляхом приєднання до Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області.

8. Наказом Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області №20-ос від 03 травня 2017 року "Про звільнення" ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста бюджетно-фінансового сектору у зв'язку із скороченням чисельності, п.4 ч.1 ст.83 та п.1 ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

9. Штатний розпис Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області від 23.02.2017 року на 2017 рік передбачав 67 штатних одиниць, що на 26 одиниць менше ніж передбачав штатний розпис Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області на 2017 рік від 23.01.2017 року та управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі на 2017 рік від 23.01.2017 року.

10. Новим штатним розписом від 23.02.2017 року передбачена наявність фінансово-економічного відділу, який створений з відділу платежів до пенсійної системи та контрольно-перевірочної роботи та бюджетно-фінансового сектору.

11. Судами встановлено, що з ліквідованих структурних підрозділів створений один новий - фінансово-економічний відділ, в якому передбачено 6 штатних одиниць, з яких: 1 посада - провідний спеціаліст; 3 - посади головних спеціалістів; 1 посада - заступник начальника відділу - заступник головного бухгалтера; 1 посада - начальник відділу - головний бухгалтер.

12. Станом на 24.02.2017 року в Старокостянтинівському ОУПФУ Хмельницької області було 32 вакантні посади: провідний спеціаліст Старокостянтинівського відділу обслуговування громадян; провідний спеціаліст Старокостянтинівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій (2 вакансії); начальник Красилівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій; заступник начальника Красилівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій; головний спеціаліст Красилівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій (9 вакансій); провідний спеціаліст Красилівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій (З вакансії); спеціаліст Старокостянтинівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій; начальник фінансово - економічного відділу - головний бухгалтер; заступник начальника фінансово - економічного відділу - заступник головного бухгалтера; головний спеціаліст фінансово - економічного відділу (3 вакансії ); провідний спеціаліст фінансово - економічного відділу; начальник відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації; заступник начальника відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації; головний спеціаліст відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації (2 вакансії); провідний спеціаліст відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації; завідувач Красилівського сектору обслуговування громадян; головний спеціаліст Красилівського сектору обслуговування громадян (2 вакансії).

13. Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідкової інформації наданої відповідачем щодо кваліфікації працівників, яким запропоновані вільні посади, які залишені на роботі, продуктивності праці та інших умов, що дають переважне право на залишення роботі та про склад відділу станом на 04.05.2017р.: фінансово-економічний відділ складається з 6 штатних одиниць, а саме: начальника відділу-головний бухгалтер (стаж - більше 10 років), заступника начальника відділу-заступник головного бухгалтера - (стаж - більше 17 років), головного спеціаліста (стаж - більше 11 років), головного спеціаліста (стаж - більше 16 років), головного спеціаліста (стаж - більше 22 років), провідного спеціаліста стаж - більше 22 років (основний працівник - соціальна відпустка до 10.09.2019 р.). Позивач пропрацювала в управлінні три місяці.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

14. Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 01 червня 2017 року задовольнив позовні вимоги.

14.1. Визнав протиправним та скасував наказ Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області від 03 травня 2017 року за № 20-ос "Про звільнення" в частині звільнення Позивача з посади головного спеціаліста бюджетно - фінансового сектору Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області у зв'язку із скороченням чисельності 03 травня 2017 року.

14.2. Зобов'язав Старокостянтинівське ОУПФУ Хмельницької області поновити Позивача на посаді головного спеціаліста бюджетно - фінансового сектору Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області з 04 травня 2017 року.

14.3. Стягнув з Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 травня 2017 року по 01 червня 2017 року в сумі 3357 грн. 49 коп.

14.4. Допустив постанову суду про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04 травня 2017 року по 01 червня 2017 року в сумі 3357 грн. 49 коп.

14.5. У решті позовних вимог відмовлено.

14.6. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в супереч приписам п.1 ч.1 ст.87 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" видав оскаржуваний наказ за наявності рівноцінної вакантної посади державної служби у цьому державному органі та без надання пропозиції про працевлаштування на вказану посаду.

15. Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 12 липня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позовних вимог.

15.1. Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції не досліджено та не надано належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи щодо наявності у позивача переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

16. ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

16.1. Як і під час судового розгляду в судах першої й апеляційної інстанцій, у касаційній скарзі позивач зазначає, що спірний наказ порушує її права, оскільки за результатами реорганізації фінансово-економічний відділ відповідача був сформований з штатних працівників бюджетно-фінансового відділу, де позивач займала посаду головного спеціаліста, а також з двох штатних працівників бюджетно-фінансового сектору приєднаного управління, при цьому відповідач не запропонував позивачу будь-яких вакантних посад. Вважає, що відповідач не виконав вимоги ч. 2 ст. 40 та ч.3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, оскільки ним не були здійснені всі необхідні дії для подальшого працевлаштування позивача.

16.2. Відповідачем подане заперечення на касаційну скаргу в якому останній зазначає, що суд апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

16.3. Вважає вірними висновок суду апеляційної інстанції, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

17. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

18.1. Згідно ч.1 ст.341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

18.2. Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18.3. Згідно ч.1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій

18.4. Згідно положень п. 1 ч.1 ст. 87 Закону України від 10.12.2015№ 889-VIII "Про державну службу" підставою для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

18.5. Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

18.6. Ураховуючи положення ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу" процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

19. Згідно ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

19.1. Статтею 36 КЗпП України визначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

19.2. Положеннями статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

19.3. Згідно ч.1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва.

VI. Позиція Верховного Суду

20. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

20.1. Положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" не регулюють питання вивільнення державних службовців, отже до спірних правовідносинах підлягають застосуванню норми трудового законодавства з даного питання.

20.2. Судами встановлено, що із двох ліквідованих структурних підрозділів створено один новий - фінансово-економічний відділ, в якому передбачено 6 штатних одиниць, з яких 1 посада - провідний спеціаліст, 3 - посади головних спеціалістів, 1 посада - заступник начальника відділу - заступник головного бухгалтера, 1 посада - начальник відділу - головний бухгалтер.

20.3. Як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції помилково не враховані ті обставини, що Позивач мала найменший стаж роботи в управлінні та не пройшла перепідготовку у Центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ та організацій, що у порівнянні з іншими працівниками свідчить про її нижчий рівень кваліфікації.

20.4. Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду відносно того, що звільнення Позивача 03.05.2017 р. з посади головного спеціаліста бюджетно-фінансового сектору Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області відбулося з дотриманням норм чинного законодавства, оскільки остання не користувалася переважним правом залишення на роботі у порівнянні з іншими працівниками, що попереджались про вивільнення, оскільки інші працівники мали більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, зважаючи на те, що тривалий час працювали в управлінні та пройшли перепідготовку у Центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ та організацій.

20.5. Як було встановлено судами станом на 01.05.2017 року у Відповідача були наявні дві вакантні посади: заступник начальника Красилівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій; головний спеціаліст відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації. На вакантну посаду заступника начальника Красилівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області повинні призначатися повнолітні громадяни України, які вільно володіють державною мовою та здобули ступінь вищої освіти не нижче магістра, з досвідом роботи на посадах державної служби категорії «Б» чи «В» або досвідом служби в органах місцевого самоврядування, або досвідом роботи на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності не менше одного року. На посаду головного спеціаліста відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації може бути призначена особа, яка має повну вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста відповідно до професійного спрямування, комп'ютерна інженерія.

20.6. Враховуючи положення ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу" суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, надаючи перевагу у збереженні на посадах більш кваліфікованих працівників, яким запропоновані всі вільні посади, а також враховуючи відсутність можливості запропонувати Позивачу інші дві вакантні посади, оскільки у останньої відсутній необхідний освітньо-кваліфікаційний рівень для зайняття даних посад, діяв правомірно та мав достатньо правових підстав для звільнення позивачки на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

20.7. Беручи до уваги встановлені у справі обставини колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про правомірність наказу Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області від 03 травня 2017 року за №20-ос "Про звільнення" в частині звільнення Позивача з посади головного спеціаліста бюджетно - фінансового сектору Старокостянтинівського ОУПФУ Хмельницької області у зв'язку із скороченням чисельності 03 травня 2017 року, оскільки відповідач діяв на підставах, у спосіб та в межах наданих йому повноважень, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України.

21. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

22. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

23. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

24. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

25. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 822/1360/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець