Справа № 826/192/17
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/192/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ КБ "Євробанк" Волкова Олександра Юрійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Євробанк" Кононця Вадима Валерійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Євробанк" Ларченко Ірини Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича (далі по тексту - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Ларченко Ірини Миколаївни у якому просив:

- визнати рішення Уповноваженої особи Кононець В.В. щодо нікчемності правочину банківського вкладу, здійсненого ОСОБА_4, відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» №ДВ-28714/UAH від 15.06.2016 року протиправним та скасувати його;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Кононець В.В., щодо невключення ОСОБА_4, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню;

- зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_4, як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», внесеному на підставі Договору №ДВ-28714/UAH банківського вкладу з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» від 15.06.2016 року, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- стягнути з Уповноваженої особи на користь ОСОБА_4 суму сплаченого ним судового збору.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач - Уповноважена особа Волков О.Ю. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_4 та ПАТ Комерційний банк «Євробанк» укладено договір банківського вкладу з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» від 15.06.2016 року №ДВ-28714/UAH (далі по тексту - Договір).

Згідно з умовами вказаного Договору вкладник приймає пропозицію банку про укладення договору банківського вкладу (депозиту), викладену в Правилах (договірних умовах), розміщення вкладів фізичних осіб у ПАТ Комерційний банк «Євробанк» з усіма додатками, змінами та доповненнями в чинній на момент підписання цього договору редакції, затверджений згідно з внутрішніми процедурами банку, розміщених у приміщенні банку та на сайті ПАТ Комерційний банк «Євробанк».

Згідно з п. 2 Договору, банк приймає на зберігання від вкладника або для нього грошові кошти та зобов'язується виплачувати таку суму вкладу та проценти на нього на умовах та у порядку, встановлених договором.

Початкова сума вкладу становить 200 000, 00 грн. (пункт 3 вказаного договору).

Згідно з наявною у матеріалах справи копією квитанції від 15.06.2016 року №240376, ОСОБА_4 на рахунок ПАТ Комерційний банк «Євробанк» перераховано грошові кошти у розмірі 200 000, 00 грн. з призначенням платежу «надходження коштів на депозит №ДВ-28714/UAH від 15.06.2016» (а.с.18).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 17.06.2016 року №73-рш «Про віднесення ПАТ Комерційний банк «Євробанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.06.2016 рок №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ Комерційний банк «Євробанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17.06.2016 по 16.07.2016 (включно) та призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ Комерційний банк «Євробанк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кононця В.В. строк на один місяць з 17.06.2016 по 16.07.2016 (включно).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ Комерційний банк «Євробанк» від 07.07.2016 року №1183 продовжено строк тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку ПАТ Комерційний банк «Євробанк» з 17.07.2016 по 16.08.2016 включно.

Надалі, на підставі рішення Правління Національного банку України від 16.08.2016 року №215-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Комерційний банк «Євробанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку, яким запроваджено процедуру ліквідацію ПАТ Комерційний банк «Євробанк» строком на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018, а також призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ Комерційний банк «Євробанк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків строк на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018.

Згодом, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 року №2218 про зміну Уповноваженої особи, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Євробанк», згідно з яким відповідні повноваження делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Ларченко І.М. з 06.06.2017 року.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 звернувся до Уповноваженої особи із заявою від 12.10.2016 року, в якій просив відшкодувати вклад в розмірі 200 000, 00 грн.

Листом № 01-24/7140 від 11.11.2016 року Уповноважена особа повідомила ОСОБА_4 про те, що правочин за вкладною операцією з розміщення 15.06.2016 року грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн. на поточному рахунку 0001 з призначенням платежу «Надходження коштів на депозит №ДВ-28714/UAH від 15.06.2016» містить ознаки нікчемності правочинів, визначені п. 9 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки укладення зазначеного правочину було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур банку.

Незгода позивача із вказаним рішенням (оформленим листом) та діями відповідача, зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення відповідача, оформлене наказом від 07.11.2016 року № 229-ОД, в частині визнання нікчемної операцію з розміщення 15.06.2016 року позивачем коштів та зобов'язання Уповноваженої особи надати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом.

Колегія суддів частково погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III (далі - Закон N 2346-III) визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 26 цього ж Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

В пп. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Частинами 2, 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Так, Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що між ОСОБА_4 та ПАТ Комерційний банк «Євробанк» укладено договір банківського вкладу з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» від 15.06.2016 року №ДВ-28714/UAH. Вказані вище транзакції були вчинене саме на умовах цього договору.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004, згідно п. 1.4 гл. 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Таким чином, договір, який був укладений між ОСОБА_4 та ПАТ Комерційний банк «Євробанк», за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» обмеження. Протилежного відповідачем не доведено.

Приписами статті 61 Закону України «Про банки та банківську діяльність», зокрема вказано, що банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом:

1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю;

2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю

3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації;

4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

З огляду на вищенаведені норми, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, банк має вживати всіх передбачених заходів для її збереження, а коло осіб, яким можливе надання такої інформації, обмежене, і клієнти банку не входять до кола таких осіб. Тобто, рішення Правління Національного банку України №70-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «КБ «Євробанк» до категорії проблемних» стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

У той же час, апелянтом, як суб'єктом владних повноважень, не надано жодного доказу на підтвердження факту порушення вказаного рішення Національного банку України, встановленого під час тимчасової адміністрації або ліквідації банку, зокрема проведення службового розслідування, факту звернення до правоохоронних органів про факт вчинення злочину тощо.

Крім того, згідно з частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Положення частини другої статті 1068 Цивільного кодексу України визначають, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, на копії квитанції від 15.06.2016 року №240376, з призначенням платежу «надходження коштів на депозит №ДВ-28714/UAH від 15.06.2016» щодо внесення позивачем в касу ПАТ Комерційний банк «Євробанк» грошових коштів в розмірі 200000, 00 грн., відсутній відтиск штампу «вечірня» чи «післяопераційний час», що свідчить про внесення ним коштів в операційний час.

Таким чином, реалізуючи своє право на розпорядження майном, позивач здійснив поповнення свого власного депозитного рахунку на суму 200000 грн., що станом на 15.06.2016 року не було заборонено жодними нормативними документами, а факт здійснення такої банківської операції підтверджується, вказаною квитанцією з відміткою касира публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» про виконання. При цьому, факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів відповідачами не спростовано.

Відтак, за обставин фактичного внесення ОСОБА_4 коштів на рахунок при здійсненні спірної операції, збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку або вчинення її з порушенням норм законодавства апелянтом не доведено, що свідчить про безпідставність посилань Уповноваженої особи на п. 9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на встановлену підставу визнання вказаної операції нікчемною.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірного висновку в частині зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткової інформації до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду із зазначенням ідентифікаційних даних ОСОБА_4

Разом з тим, суд першої інстанції хоча й вказав, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його Уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними, проте неправомірно задовольнив вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи, оформлене наказом від 07.11.2016 року №229-ОД, в частині визнання нікчемною операцію з розміщення 15.06.2016 ОСОБА_4 коштів в сумі 200000, 00 грн.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції у вказаній частині, оскільки згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його Уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України, оскільки не створює жодних обов'язків для позивача та безпосередньо не порушує його права.

Дана позиція суду також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.07.2018 №826/1476/15.

Також, суду не надано доказів наявності інших підстав визначених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» внаслідок яких правочин є нікчемним.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Водночас, у згаданій вище постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України, оскільки не створює жодних обов'язків для Позивача та безпосередньо не порушує його прав.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що права позивача можуть бути захищені шляхом внесення додаткової інформації щодо ОСОБА_4, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ КБ «Євробанк» внесеному на підставі Договору банківського вкладу з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» від 15.06.2016 №ДВ-28714/UAH, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Судовою колегією враховується, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону вкладник - вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Приписи п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону визначають вклад як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вкладником є, зокрема, фізична особа, яка уклала договір банківського вкладу (депозиту), кошти на який залучені банком від вкладника.

Відтак, на думку судової колегії, в зазначеній частині позовні вимоги є обґрунтованими.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для скасування наказу Уповноваженої особи №229-ОД від 07.11.2016 року, як такого, що жодним чином не порушує права позивача, як вкладника, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду в указаній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ КБ "Євробанк" Волкова Олександра Юрійовича - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року - скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Євробанк", оформлене наказом від 07.11.2016 №229-ОД, в частині визнання нікчемною операцію з розміщення 15.06.2016 ОСОБА_4 коштів в сумі 200 000, 00 грн. на депозитному рахунку № 0001 з призначенням платежу "Надходження коштів на депозит №ДВ-28714/UAN від 15.06.2016".

Прийняти у даній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ КБ "Євробанк" щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення до нього ОСОБА_4.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.