Справа № 1940/1663/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№857/3574/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №1940/1663/18 (винесене головуючим суддею Баб'юк П.М. проголошене о 11:30 год. у м. Тернополі повний текст складений 19.10.2018р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області третя особа Відкрите акціонерне товариство «Тернопільський облагропостач» про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області третя особа Відкрите акціонерне товариство «Тернопільський облагропостач» про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Листом №12498/05 від 08.08.2018 позивачу відмовлено у призначені пенсії із посиланням на те, що період роботи з 02.06.1980 по 06.03.1995 в Тернопільській облбазі МТС облсільгосптехніки, правонаступником якої є ВАТ «Тернопільський облагропростач», до страхового стажу позивача не врахований, оскільки в трудовій книжці не читається відбиток печатки. А надані уточнюючі довідки є недійсними, оскільки не підтверджено правомірність їх підпису. Позивач не погоджується із прийнятими рішенням, вказує на те що, згідно записів у трудовій книжці, 02.06.1980 позивач був прийнятий на роботу в Тернопільську облбазу МТС облсільгосптехніки на посаду водія автонавантажувача, 18.07.1988 був переведений на посаду вантажника навантажувально-розвантажувальних робіт. На даній посаді позивач пропрацював до березня 1995 та 06.03.1995 був переведений в Державне обласне підприємство МТЗ «Облагропостач». Також позивач вказує на те, що він не несе відповідальності за проставлення печатки у трудовій книжці, оскільки вказане здійснюється директором або уповноваженим ним працівником підприємства. Крім цього, дані технічні недоліки жодним чином не можуть заперечити факту трудової діяльності позивача.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року позов задоволено. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати період роботи ОСОБА_1 в Тернопільській облбазі МТС облсільгосптехніки з 02.06.1980 по 06.03.1995 до трудового стажу та призначити пенсію за віком з 05.05.2018.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом неповно та неправильно встановлені обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до винесення незаконного рішення. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що у трудовій книжці позивача не читається печатка за період роботи ОСОБА_1 з 02.06.1980 по 06.03.1995 в Тернопільській облбазі МТС облсільгосптехніки. Щодо наданих уточнюючих довідок, відповідач вказує, що вони є недійсними, оскільки витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не підтверджено правомірність їх підпису, зокрема особа, яка видала довідку від 19.06.2018 №40 про підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 в Тернопільській облбазі МТС облсільгосптехніки не являється керівником організації і немає права підпису. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що судом першої інстанції правильно було зроблено висновок, що положення порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України «Про пенсійне забезпечення», мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадків, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжки. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що у зв'язку із досягненням 60 річного віку, позивач у липні 2017 року звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою щодо призначення йому пенсії за віком з 05.05.2018.

За результатами розгляду заяви, позивачу надіслано лист №12498/05 від 08.08.2018, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу, із посиланням на те, що період роботи з 02.06.1980 по 06.03.1995 в Тернопільській облбазі МТС облсільгосптехніки, правонаступником якої є ВАТ «Тернопільський облагропростач», до страхового стажу позивача не врахований, оскільки в трудовій книжці не читається відбиток печатки, а уточнюючі довідки відповідач вважає недійсними.

Оглядаючи в судовому засіданні оригінал трудової книжки судом встановлено, що дійсно відбиток печатки проставлений на записі про звільнення позивача 06.03.1995 є розмитим.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що періоди роботи з 02.06.1980р. по 06.03.1995р. позивача слід зарахувати до його стажу роботи для призначення пенсії, оскільки вони підтверджені записами в трудовій книжці, показами свідка та іншими матеріалами справи.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають норма матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058 визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону №1788-XII).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада, характер роботи; розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналізуючи нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону України «Про пенсійне забезпечення», мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 788-XII).

Відтак, у трудовій книжці позивача міститься запис, що 02.06.1980 позивач був прийнятий на роботу в Тернопільську облбазу МТС облсільгосптехніки на посаду водія автонавантажувача, 18.07.1988 був переведений на посаду вантажника навантажувально-розвантажувальних робіт, 06.03.1995 був переведений в Державне обласне підприємство МТЗ «Облагропостач».

Наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Як слідує з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не взято до уваги та не зараховано до загального стажу періоди роботи за трудовою книжкою: з 02.06.1980 по 06.03.1995 у зв'язку з тим, що у трудовій книжці не читається відбиток печатки.

Крім того, відповідно до п. 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Колегія судді звертає увагу на те, що допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 підтвердив, що в період з 02.06.1980 по 06.03.1995 ОСОБА_1 дійсно працював в Тернопільській облбазі МТС облсільгосптехніки. Крім цього, свідок перебуває на пенсії і аналогічний період йому зарахований до трудового стажу.

Відповідно до пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. №637:

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено в судовому засіданні з показань свідка, всі первинні документи (накази про прийняття на роботу, зарплатні відомості, тощо) зберігаються у архіві товариства за його місцезнаходженням.

Тобто, у відповідача були і інші можливості перевірити наявність у позивача необхідного трудового стажу.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вищезазначені періоди роботи позивача слід зарахувати до його стажу роботи для призначення пенсії, оскільки вони підтверджені записами в трудовій книжці, показами свідка та іншими матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №1940/1663/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 14.02.2019р.