Справа № 1840/3353/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 р.Справа № 1840/3353/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Бондар С.О.) від 22.10.2018 року (повний текст рішення складено 25.10.2018р.) по справі № 1840/3353/18

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України

про визнання відповіді протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної казначейська служба України про визнання протиправними дій щодо надання відповіді від 06.08.2018 N5-13/869-12847 за підписом директора юридичного департаменту Державної казначейської служби України та зобов'язання повторно розглянути заяву від 13.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.07.2018 він звернувся до голови Державної казначейської служби України ОСОБА_2 із заявою щодо причин невиконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі №818/687/17. В порушення вимог Закону України "Про звернення громадян" його заява була передана для виконання директору юридичного департаменту, чиї дії позивач фактично оскаржував у заяві.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправними дії Державної казначейської служби України щодо надання відповіді позивачу від 06.08.2018 N5-13/869-12847 за підписом директора юридичного департаменту Державної казначейської служби України.

Зобов'язано Державну казначейську службу України повторно розглянути заяву позивача від 13.07.2018.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, та зроблені помилкові висновки при винесенні рішення.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги суд І інстанції дійшов до неправомірного висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що директор Юридичного департаменту Державної казначейської служби України уповноважений згідно Наказу № 122 від 18.04.2017 року уповноважений підписувати листи інформаційного наказу та надавати відповіді на звернення громадян.

Позивач в письмовому відзиві на апеляційну скаргу просить суд апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач звернувся до голови Державної казначейської служби України ОСОБА_2 із заявою від 13.07.2018, у якій просив надіслати на його адресу відповідь із зазначенням причин невиконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 р. та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 р. у справі №818/678/17 (а.с.7-8).

У вказаній заяві позивач вказує, що судове рішення про стягнення коштів на його користь не виконує директор юридичного департаменту ДКСУ ОСОБА_3 та ставить питання про причини несвоєчасного виконання судового рішення.

Листом від 06.08.2018 №5-13/869-12847, за підписом директора юридичного департаменту Державної казначейської служби України ОСОБА_4, заявнику було повідомлено про те, що враховуючи положення п. 1 п. 9 розділу ІV Бюджетного кодексу України та п.п. 3, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження таких рішень, за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Перерахування коштів на користь позивача буде здійснено у вересні-жовтні 2018 року (а.с.9).

Не погодившись з відповіддю за наслідком розгляду звернення, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача не було розглянуто у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення визначені Законом України "Про звернення громадян".

Згідно ч. 1 ст. 1 вищенаведеного Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Заборона відмови в прийнятті та розгляді звернення закріплені статтею 7 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до якої, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Виходячи із положень вказаної норм, колегія суддів дійшла висновку, що законодавцем встановлено заборону передавати на розгляд звернення особі, дії якої були оскаржені.

Як було встановлено під час судового розгляду справи, у звернені позивачем фактично оскаржувались дії директора юридичного департаменту ДКС України ОСОБА_3, про що чітко зазначено у заяві.

Тобто, відповідач, передаючи на розгляд звернення позивача особі, дії якої були оскаржені, діяв з порушенням положень ст. 7 Закону України "Про звернення громадян".

Згідно статті 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем звернення позивача не було розглянуто у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості правомірності власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача в частині надання відповіді на звернення позивача, з посиланням на наказ голови ДКС України від 18.04.2017 №122 "Про розширення повноважень керівників самостійних структурних підрозділів Державної казначейської служби України", яким надано повноваження керівникам самостійних структурних підрозділів підписувати на бланках ДКС України, зокрема, листи інформаційного характеру, що стосуються виконання рішень про безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів, колегія суддів, вважає безпідставним, оскільки в даному випадку вказаний наказ не звільняє відповідача від обов'язку дотримуватись вимог Закону України "Про звернення громадян".

Оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування, не довів правомірності власних дій, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року по справі №1840/3353/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання відповіді протиправною та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 18.02.2019 року.