Справа № 1340/4162/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1340/4162/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача Кельбас Р.А.,

представника відповідача Скочко Ю.І.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «УКР-МІДЬ» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) до Товариства з додатковою відповідальністю «УКР-МІДЬ» (79040, м.Львів, вул.Конюшинна, 14) про застосування арешту коштів на рахунках платника податків у банківських установах.

Ухвалою суду від 14.09.2018 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 02.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі із повідомленням/викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно із п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосований, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

При виході на податкову адресу відповідача керівник ТзДВ «УКР-МІДЬ» відмовився допустити перевіряючих до проведення перевірки, про що складено акт відмови від допуску до проведення перевірки від 10.09.2018 року №741/13-01-14-02/40648515.

При цьому, позивач вказує, що керівник ТзДВ «УКР-МІДЬ» 04.09.2018 року отримав копію наказу про проведення перевірки від 04.09.2018 року №5024 та ознайомився під розписку із направленнями на перевірку від 04.09.2018 року №8086, №8087.

Позивач наголошує, що акт відмови від допуску до проведення перевірки засвідчує факт відмови відповідача від проведення документальної перевірки за наявності у контролюючого органу законних підстав для її проведення.

За таких обставин, наявні передбачені законом обставини для застосування до відповідача адміністративного арешту.

Представник відповідача позов не визнала, 22.10.2018 року долучила до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що із позовної заяви не можливо встановити, що стало підставою для призначення перевірки, позаяк на письмові запити контролюючого органу позивачем було надано відповіді та підтверджуючі документи.

Відповідачем відмовлено перевіряючим у допуску до проведення перевірки, у зв'язку з тим, що наказ на перевірку не відповідає вимогам Податкового кодексу України, на письмові запити податкового органу, які складені з порушенням вимог складання та надсилання, відповідачем надано відповіді. На думку відповідача, позивач намагався розпочати перевірку без дотримання процедури початку проведення перевірки передбаченої ст.81 ПК України.

Ухвалою суду від 15.11.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та зупинено провадження в адміністративній справі №1340/4162/18 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «УКР-МІДЬ» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №1340/4045/18 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «УКР-МІДЬ» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу №5024 від 04.09.2018 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з додатковою відповідальністю «УКР-МІДЬ».

Ухвалою суду від 15.01.2019 року поновлено провадження у справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити, з підстав, що викладені у позові.

Представник відповідача позов не визнала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача і представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

04.09.2018 року ГУ ДФС у Львівській області, на підставі підпунктів 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1статті 16, підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, підпункту 73.3 статті 73, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, було прийнято наказ №5024 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзДВ «УКР-МІДЬ» щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТзОВ «Меркуріал Торг» за період січень, лютий, березень, квітень, травень 2017 року, ТзОВ «Карат ЛТД» за період січень, лютий, березень, квітень, червень 2017 року, ТзОВ «Укрпромвпровадження» за період лютий, березень, квітень 2017 року, ТзОВ «Завод Діалог-Плюс» за період лютий, березень, квітень 2017 року, ТзОВ «ТК Карат» за період лютий, березень, квітень, червень 2017 року, ТзОВ «Край-Транс» за період лютий, березень 2017 року, ТзОВ «Укр-Алюміній» за період січень, лютий, березень, квітень 2017 року, ПП «Пакт» за період лютий, березень, квітень, червень 2017 року, ПАТ «Укрелектроапарат» за період січень, лютий, березень, квітень 2017 року, ТзОВ «ВП «Укркабель» за період березень, квітень 2017 року, ПП «Фірма «Галич-Кабель» за період березень 2017 року, ТзОВ «ТД «Бердянський Кабельний Завод» за період червень 2017 року, ПрАТ «Азовкабель» за період червень 2017 року, ПП «Автоінтерлогістик» за період червень 2017 року, ТзДВ «Гал-Кат» за період червень 2017 оку, ТзОВ «ЛЕМБУД» за період вересень, жовтень 2017 року.

Зазначено період проведення перевірки з 04 вересня 2018 року тривалістю 5 робочих днів.

На підставі наказу головним державним ревізорам-інспекторам відділу перевірок інших галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області Гавраняк Є.Р. та Кузьменко Н.А. були виписані направлення на перевірку ТзДВ «УКР-МІДЬ» від 04.09.2018 року №8086, №8087.

Керівник ТзДВ «УКР-МІДЬ» 04.09.2018 року отримав копію наказу про проведення перевірки від 04.09.2018 року №5024 та ознайомився під розписку із направленнями від 04.09.2018 року №8086, №8087.

При виході перевіряючих на податкову адресу відповідача керівник ТзДВ «УКР-МІДЬ» відмовився допустити їх до проведення перевірки, про що складено акт відмови від допуску до проведення перевірки від 10.09.2018 року №741/13-01-14-02/40648515.

10.09.2018 року за результатами розгляду звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків контролюючим органом прийнято рішення №31308/10/13-01-14-02-11 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Позивач звернувся до адміністративного суду із даним позовом про застосування арешту коштів на рахунках.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені статтею 94 Податкового кодексу України.

Так, згідно з п.94.1 ст. 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

У відповідності до п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Згідно із п.94.3, п.94.4 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

В силу п.94.5, п.94.6 ст.94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Стаття 129-1 Конституції України регламентує, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з ч.1 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Тобто, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що документальна позапланова виїзна перевірка відповідача була призначена наказом Головного управління ДФС у Львівській області №5024 від 04.09.2018 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року в адміністративній справі №1340/4045/18 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «УКР-МІДЬ» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу №5024 від 04.09.2018 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з додатковою відповідальністю «УКР-МІДЬ», позов Товариства з додатковою відповідальністю «УКР-МІДЬ» було задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2018 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року - без змін.

Отже, з огляду на викладене та з урахуванням того, що наказ, який слугував підставою для проведення перевірки скасовано, суд вважає, відсутніми підстави для застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Таким чином, з огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку, такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться в банку, з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою, визначеною положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках відповідача, відкритих в банківських установах.

Будь-яких доказів наявності у відповідача податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу податковим органом до суду не надано, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

Аналогічне правове застосування викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.08.2018 року №803/976/17 (адміністративне провадження №К/9901/52662/18), що в силу ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для застосування адміністративного арешту.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати в порядку ст.139 КАС України стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні прозову Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «УКР-МІДЬ» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18 лютого 2019 року.