Справа № 640/20475/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить: визнати протиправним рішення, оформлене листом від 19 жовтня 2018 року №101512/02/Г-8214 за підписом заступника начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян О.В. Бойко про відмову у виплаті ОСОБА_2, перерахованої пенсії за основним розміром 90% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження її виплати максимальним розміром десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок, виплату та виплачувати в подальшому призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до ст. ст. 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України від 21.03.2018 №22/6-3629 виходячи з розміру 90% від грошового забезпечення для обчислення пенсії починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження максимального розміру.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року зупинено провадження в адміністративній справі № 640/20475/18 до вирішення адміністративної справи № 826/3783/18 та набрання законної сили рішенням у ній.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний позивачем перерахунок пенсії проведений на виконання та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, правомірність положень якої є предметом розгляду та оскарження в адміністративній справі № 826/3783/18, а також беручи до уваги наведені висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про доцільність зупинення провадження у даній справі до вирішення адміністративної справи № 826/3783/18 та набрання законної сили рішенням у ній.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом адміністративної справи № 826/3783/18, яка знаходиться у проваджені Окружного адміністративного суду м. Києва є оскарження нормативно - правового акту, а саме пунктів 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам»; про визнання незаконним зміни до пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45. внесенні постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103; про визнання незаконним Додатку № 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, зміни до якого внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 і ґрунтується на визнанні незаконними складових частин обчислення грошового забезпечення та поетапності проведення перерахунку пенсій, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Предметом розгляду даної справи є дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам», внаслідок якого розмір пенсії останнього було зменшено.

Таким чином, у позовній заяві позивачем не оспорюється дія пп. 1,2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» про складові частини грошового забезпечення перерахування пенсії та поетапності їх виплати.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у позовних вимогах до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві є прохання лише про перерахунок моєї пенсії в межах розміру грошового утримання, розрахованого мені на підставі Довідки Міністерства внутрішніх справ України від 21.03.2018 №22/6-3629, виданої за формою та у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, але виходячи з розміру 90% від грошового забезпечення для обчислення пенсії без обмеження максимального розміру.

Підстави для цього прямо встановлені: Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, діючого на момент призначення мені пенсії у 2002 році і Прикінцевими та перехідними положеннями до Закону України № 3668-УІ від 08.07.2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом від 2011 року.

Таким чином, предметом розгляду судової справи № 640/20475/18 є перерахунок пенсії у відповідності до чинного законодавства, але із застосуванням законодавства, яке діяло на момент призначення пенсії позивачу у 2002 році.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що дана обставина була неповно з'ясована судом першої інстанції.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що справи стосуються різних прав та правовідносин.

Так, позовні вимоги по адміністративній справі № 826/3783/18 обґрунтовані діями щодо порядку перерахунку пенсій, встановленими пп.1,2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 і стосуються визнання їх незаконними, а предметом адміністративної справи № 640/20475/18 є лише встановлення фактів перерахунку пенсії позивача обрахованої на підставі Довідки Міністерства внутрішніх справ України від 21.03.2018 №22/6-3629, виданої за формою та у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, але у відповідності до законодавства України, діючого на момент призначення пенсії, не змінюючи її суті та призначення.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що справи витікають з непов'язаних між собою правовідносин, які стосуються зовсім різних прав їх учасників.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що наслідки розгляду справ не пов'язані між собою та зазначає наступне.

Так, вирішення адміністративної справи № 826/3783/18 та набрання законної сили рішенням у ній не вплине на винесення рішення по адміністративній справі № 640/20475/18 про встановлення позивачу відповідних 90% грошового забезпечення та скасування обмеження максимального розміру нарахованої пенсії, так, як це передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-XII і Прикінцевими та Перехідними положеннями до Закону України № 3668-УІ від 08.07.2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», які прямо встановлюють ці норми і не можуть бути скасовані постановами Кабінету Міністрів України (зокрема Постановою КМУ № 103), оскільки норми закону мають вищу юридичну силу.

Унесені Законами № 3668-УІ та № 1166-УІІ зміни до частини другої статті 13 Закону 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80%, а згодом 70% грошового забезпечення не стосується перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішеннях від 03.04.2018 у справі № 175/1665/17 та від 19.06.2018 року у справі №583/2264/17.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, визначено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Отже, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у іншій справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином наведені обставини не досліджено, відповідної оцінки їм не надано, у зв'язку з чим безпідставно удом першої інстанції зупинено провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення зупинення провадження справі до набрання законної сили судовим рішення у іншій справі, чим порушив норми процесуального права.

За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 237, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 13 лютого 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.П. Мельничук