Справа № 441/1426/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/875/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року у справі № 441/1426/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

суддя в 1-й інстанції - Українець П.Ф.,

час ухвалення рішення - 13.08.2018 року, не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Городок,

дата складання повного тексту рішення - 13.08.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 04.10.2017р. звернувся в суд з позовом про скасування постанови Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській обл. (далі ГУДФС у Львівській обл.) серії ГУ № 000089 від 22.09.2017р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.164-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 51 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що неправомірністю такої, вказав, що включив до поданих декларацій про майновий стан і доходи за 2015-2016рр. реальні показники своєї господарської діяльності як фізичної особи-підприємця, не допускав включення до декларацій про доходи перекручених даних, а тому вважає означену постанову незаконною і просить її скасувати.

Вказує, що актом про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. та інше, з чим він цілому не погоджується і вважає висновки планової виїзної перевірки неправомірними.

Крім цього, інкриміноване йому у протоколі про адміністративне правопорушення № 412 серії ГУ ЛВ № 001002 від 20.09.2017р. та постанові про накладення адмінстягнення серії ГУ № 000089 від 22.09.2017р. за ст.164-1 КУпАП - включення до декларацій про доходи за 2015-2016р.р. перекручених даних, неведення обліку доходів і витрат згідно вищеозначеного акту перевірки вважає незаконним з огляду на те, що адміністрування, декларування, оплата ПДВ, реєстрація податкових накладних, формування податкових декларацій з ПДВ потребують спеціальних знань, якими він не володіє, а отже дії ГУ ДФС у Львівській обл. щодо зняття з витрат бухгалтерських та інших консультаційних послуг з питань комерційної діяльності та оподаткування, включаючи обов'язок платника податку вести бухгалтерський та податковий облік, в т.ч. по ПДВ,- вважає неправомірними.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що ГУ ДФС у Львівській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 та встановлено порушення норм податкового законодавства, про що складено акт від 20.09.2017 № 1507/13-07/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки 20.09.2017р. складено протокол про адміністративне правопорушення № 412 серія ГУ ЛВ № 001002 та постанову про накладення адміністративного стягнення серія ГУ № 000089 від 22.09.2017р., якою позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.164-1 КУпАП - включення до декларацій про доходи перекручених даних та неведення обліку доходів і витрат згідно означеного акту перевірки № 1507/13-07/НОМЕР_1 від 20.09.2017р. і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Просить скасувати рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволення позовних вимог відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2018р. (а.с. 100-104) визнано протиправними і скасовано вимоги ГУ ДФС у Львівській обл. про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 02.10.2017р., рішення ГУ ДФС у Львівській обл. № від 02.10.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого внеску, податкових повідомлень-рішень № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з військового збору, пені на суму 9 163,87 грн., № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, штрафні санкції на суму 510 грн., № від 02.10.2017р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податку на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на суму 108 595,75 грн.

Враховуючи, що означені податкові повідомлення-рішення скасовані судом, а сам по собі акт перевірки не може слугувати підставою до притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що постанову ГУ ДФС у Львівській обл. серія ГУ № 000089 від 22.09.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.164-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу слід скасувати.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з акту про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. № 1507/13-07/НОМЕР_1 від 20.09.2017р. (а.с. 61-79), вбачається, що ОСОБА_1 допущено порушення п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п. «а» п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177, п.167.1 ст.167, п. «б» п.176.2 ст.176, п.177.1, п.172, п.174 ст.177, п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.5, п.п.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п.п. 168.1.1, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

На підставі вищеозначеного акту перевірки ГУ ДФС у Львівській обл. 20.09.2017р. складено протокол № 412 про адміністративне правопорушення серія ГУ ЛВ № 001002 на ОСОБА_1 за ст. 164-1 КУпАП (а.с.2).

За наслідками розгляду вищеозначеного адміністративного протоколу заступником начальника ГУ ДФС у Львівській обл. 22.09.2017р. винесено постанову серія ГУ № 000089(а.с.3), за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.164-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн.

ОСОБА_1, не погодившись з висновками викладеними у вищеозначеному акті перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями ГУДФС у Львівській обл. складених на підставі такого, подав скаргу до Державної фіскальної служби України, яку 05.01.2018р. залишено без задоволення (а.с. 85- 86).

Не погоджуючись із рішеннями ГУДФС у Львівській обл. ОСОБА_1 звернувся із позовом в суд.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2018р. , яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року, визнано протиправними і скасовано вимоги ГУ ДФС у Львівській обл. про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 02.10.2017р., рішення ГУ ДФС у Львівській обл. № від 02.10.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого внеску, податкових повідомлень-рішень № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з військового збору, пені на суму 9 163,87 грн., № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, штрафні санкції на суму 510 грн., № від 02.10.2017р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податку на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на суму 108 595,75 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Відповідно до п.п.20.1.41 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право складати стосовно платників податків-фізичних осіб та посадових осіб платників податків - юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 234 - 2 КУпАП органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам органів доходів і зборів у проведенні перевірок (стаття 188 - 23).

Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року у справі №813/134/18 на підтвердження правомірності віднесення до складу витрат витрати з надання послуг в тому числі послуг з ведення бухгалтерського та податкового обліку, обробки даних, консультування з питань комерційної діяльності і оподаткування та інших за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 позивачем надано відповідні первині документи:

- договір про надання послуг №3 від 29.12.2014 року, відповідно до умов якого позивач отримує наступні послуги: забезпечення ведення бухгалтерського обліку Замовника з урахуванням особливостей діяльності Замовника і технології обробки облікових даних; організація бухгалтерського обліку господарсько-фінансової діяльності Замовника й контролю за економічним використанням матеріальних, трудових і фінансових ресурсів: організація обліку коштів, товарно-матеріальних цінностей і основних засобів, що надходять до Замовника, своєчасне відображення операцій, пов'язаних з їх рухом, облік витрат виробництва й обігу, виконання кошторисів витрат, реалізації продукції, виконання робіт (послуг), результатів господарсько-економічної діяльності, а також фінансових, розрахункових та кредитних операцій; забезпечення контролю за законністю, своєчасністю й правильністю оформлення фінансових документів; забезпечення ведення податкового обліку відповідно до чинного законодавства; забезпечення правильного нарахування й перерахування податків і зборів (податкових платежів), внесків на соціальне страхування, заробітної плати та інших виплат і платежів, погашення в установлені строки заборгованості, в тому числі за позиками; участь у здійсненні економічного аналізу господарсько-фінансової діяльності Замовника за даними бухгалтерського обліку й звітності з метою виявлення та усунення/уникнення втрат і невиробничих витрат; забезпечення збереження бухгалтерських документів; забезпечення своєчасного складання бухгалтерської та податкової звітності на підставі даних первинних документів і бухгалтерських записів, подання їх в установленому порядку до відповідних органів; здійснення контролю за зміною рахунків, на які перераховуються податки та збори (обов'язкові платежі); здійснення контролю за змінами чинного податкового, фінансового та іншого законодавства, що безпосередньо пов'язані із суттю послуг, які надаються виконавцем за цим же договором; надання Замовнику консультацій з питань оподаткування, організація роботи із підготовки пропозицій для Замовника щодо роботи із клієнтами (контрагентами); супроводження перевірок контролюючими органами підприємницької діяльності замовника; а також консультування з питань комерційної діяльності і керування у будь-яких напрямках ведення підприємницької діяльності Замовника;

-акти приймання-передачі виконаних робіт;

-платіжні доручення;

-банківські виписки;

-звіти про наданні послуги.

Також вказаною постановою колегія суддів прийшла до висновку, що позивач перебуваючи на загальній системі оподаткування будучи платником ПДВ, з метою правильності ведення бухгалтерського та податкового обліку своєї підприємницької діяльності уклав договір про надання послуг №3 від 29.12.2014 року. Відповідно реально понесені витрати за вказаним договором правомірно включив до складу витрат, як такі, що безпосередньо пов'язані і необхідні для ведення його господарської (підприємницької) діяльності.

Згідно з ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання, що постанова про накладення адміністративного стягнення серія ГУ № 000089 від 22.09.2017р не відповідає вимогам ст. 2 КАС України та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року у справі № 441/1426/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 14.02.2019 року