Справа № 569/12381/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/97/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 569/12381/18 (рішення ухвалено в м. Рівне, головуючий суддя Кучина Н.Г.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04.07.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №003295 від 23 червня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 425 грн, а також закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи. Апелянт вказує, що згідно відеозапису працівників поліції та його пояснень керування автомобілем марки «Пежо» (д.н. НОМЕР_1) не зафіксовано жодним чином. Крім того, вказаний транспортний засіб, йому не належить, що жодними діями не перевірено працівниками поліції, а тому були відсутні будь-які документи на вказаний автомобіль. Вказує, що він був учасником руху в особі «водія», як особа, яка не керувала автомобілем, не був «власником транспортного засобу», тому що вказаний автомобіль йому не належить, а тому були відсутні будь-які документи на нього.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Від позивача надійшло клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, у зв'язку з неможливістю прибути у судове засідання.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В силу приписів ст. 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 23 червня 2018 року інспектором роти №2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП капралом поліції Козак Катериною Володимирівною була винесена постанова серії ВР №003295 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1

З даної постанови видно, що 23 червня 2018 року о 18 год 40 хв в місті Рівне на вул. Озерна,37 ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Пежо» номерний знак НОМЕР_1, порушив ПДР, а саме здійснив зупинку на мосту, чим порушив вимоги п.15.9.в Правил дорожнього руху, та не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив пункт 2.1.ґ Правил дорожнього руху.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, і на нього, відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Вважаючи оскаржувану постанову незаконною та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права позивач звернулася до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема відеозаписом події, доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Відтак, у інспектора були достатні підстави, які свідчили про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Прийняте інспектором згідно ч.2 ст.36 КУпАП рішення про накладення на позивача штрафу в розмірі 425 грн відповідає санкції ч.1 ст.126 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом «в» пункту 15.9 ПДР України передбачено, що зупинка забороняється на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях.

Також, як встановлено частиною 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В матеріалах справи наявний відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, відповідно з якого видно, що на момент винесення оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач не заперечував те, що він приїхав на міст транспортним засобом марки «Пежо» (д.н. НОМЕР_1).

Також, останній на вимогу працівника поліції не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та реєстраційний документ на транспортний засіб, у зв'язку з тим, що не зміг його віднайти.

Відтак, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, а відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та на підставі, що передбачені законом, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №003295 від 23.06.2018, не має.

Колегія суддів звертає увагу на те, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, останній не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 229, 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 569/12381/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук