Справа № 308/8214/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/635/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Багрія В.М., Заверухи О.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2018 року (головуючий суддя: Данко В.Й., місце ухвалення - м. Ужгород, дата складення повного тексту рішення - 12.12.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, -

встановив:

ОСОБА_2 21.08.2017 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради щодо не здійснення йому перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» протиправною, та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня з урахуванням проведених виплат, в сумі 5600 грн за 2016 рік, 6487 грн за 2017 рік.

Обґрунтовує позов тим, що позивач є учасником бойових дій, інвалідом III групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. У 2016 році ОСОБА_2 було здійснено виплату разової грошової допомоги до 5 травня у сумі 2310 грн 08.04.2016 року, а у 2017 році у сумі 2700 грн. На заяви позивача щодо виплати невиплаченої частини щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 та 2017 роки в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради (правонаступник Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради) повідомило, що оскільки виплати за 2016 та 2017 роки здійснені у розмірах, передбачених постановами Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 та № 223 від 05.04.2017, то підстав для нарахування та виплати додаткової суми грошової допомоги відсутні. Вказану відмову позивач вважає неправомірною, посилаючись на те, що ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» із змінами внесеними Законом України від 25.12.1998 № 367-ХІУ «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком для інвалідів III групи, яку Законом України № 107-VI від 28.12.2007 викладено в новій редакції. Зокрема, новою редакцією ч. 5 ст. 13 цього Закону встановлено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Проте дану норму визнано неконституційною згідно з рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008. Вважає, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів на підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 та № 223 від 05.04.2017.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити уточнені позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 268 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи вимоги вказаної статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, інвалідом III групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

У 2016 році ОСОБА_2 було здійснено виплату разової грошової допомоги до 5 травня у сумі 2310 грн 08.04.2016, а у 2017 році у сумі 2700 грн.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради від 20.07.2017 № 109/35.01-04 повідомило, що оскільки виплати за 2016 та 2017 роки здійснені у розмірах, передбачених постановами Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 та № 223 від 05.04.2017, то підстав для нарахування для виплати додаткової суми грошової допомоги відсутні.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України та Конституцією України.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (зі змінами та доповненнями) № 3552-XII від 22.10.1993, щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 (далі - Закон № 79-VІІІ).

Законом № 79-VІІІ, Розділ VI Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого, зокрема, норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ця норма Закону № 79-VІІІ є чинною і неконституційною не визнавалась.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбачені Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога) здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, 1) інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: - II групи - 2600 гривень;

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбачені Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога) здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, 1) інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: - II групи - 3100 гривень.

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради від 20.07.2017 № 109/35.01-04 (а. с. 9), позивачу у 2016 році було здійснено виплату допомоги до 5 травня, як інваліду війни ІІІ групи згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у сумі 2310 грн; у 2017 році було здійснено виплату допомоги до 5 травня, як інваліду війни ІІІ групи згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у сумі 2700 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно Бюджетного кодексу України, саме Кабінету Міністрів України надано повноваження встановлювати розмір щорічної разової грошової особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому виплата позивачу такої допомоги відповідачем, згідно Постанови № 141 від 02.03.2016 та Постанови № 223 від 05.04.2017, є правомірною. Отже, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що підстав для задоволення позову про визнання дій відповідача щодо недоплати щорічної разової допомоги до 5 травня та зобов'язання виплатити таку допомогу за 2016, 2017 роки у відповідача відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 263, 315, 316 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2018 року у справі № 308/8214/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О.М. Гінда

Судді: В.М. Багрій

О.Б. Заверуха