Справа № 805/2424/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року справа №805/2424/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Т.Г. Арабей, Казначеєва Е.Г., за участю секретаря судового засідання - Тішевського В.В., за участю позивача особисто, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 р. (повний текст ухвали складено 13 грудня 2018 року у м. Словянськ) у справі № 805/2424/18-а (головуючий І інстанції суддя Логойда Т. В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 05.04.2018 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови нарахування та виплати йому надбавки на підставі п. «а» ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому надбавку на підставі п. «а» ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у звязку з наявністю у нього на утриманні неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, з розрахунку на кожного непрацездатного члена сімї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с. 3-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року позов задоволено частково.

Зобовязано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.01.2018 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 52-54).

12 липня 2018 року рішення набрало законної сили.

07.12.2018 року до суду першої інстанції надійшла заява від відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області про розяснення рішення суду в порядку ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 221 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 82-83).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року роз'яснено головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 29 січня 2018 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, яка підлягає розгляду на підставі п. «а» ч. 1 ст. 24 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з прийняттям та урахуванням доданих до вказаної заяви довідок про навчання неповнолітніх дітей позивача, які перебувають на його утриманні, що видані навчальними закладами, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території (а.с. 92-93).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити своє рішення, яким розяснити рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року, а саме: розяснити чи повинен боржник за результатом повторного розгляду його заяви, з урахуванням вказаної в рішенні суду від 07 травня 2018 року правової оцінки, задовольнити його заяву, чи він має право з урахуванням даної правової оцінки суду відмовити в її задоволенні, з тих самих підстав, що і під час первинного розгляду заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції ніякого розяснення свого рішення не здійснив, а фактично продублював рішення, що підлягає розясненню, без його розяснення.

Крім того, боржник стверджує, що вже виконав рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року, оскільки розглянув повторно заяву стягувача від 29 січня 2018 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

За таких обставин, виникає необхідність в розясненні рішення суду, бо що саме мав на увазі суд в своєму рішенні, коли в резолютивній частині вказував, що зобовязує відповідача повторно розглянути його заяву з урахуванням правової позиції, наданої судом у рішенні на підставі п. «а» ч. 1 ст. 24 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за прийняттям та урахуванням доданих до вказаної заяви довідок про навчання неповнолітніх дітей позивача, які перебувають на його утриманні, що видані навчальними закладами, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

Державний виконавець і представник відповідача до суду не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач підтримав доводи своєї апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Роз'яснення ухваленого судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України), є одним із способів усунення такого недоліку, як невизначеність (неясність і незрозумілість судового рішення), що створює перешкоди або унеможливлює його виконання.

Роз'яснення судового рішення залежить від процесуального статусу особи (цим правом наділені виключно учасники справи, державний виконавець). Зазначена процесуальна дія пов'язана з роз'ясненням, як правило, резолютивної, а також чи мотивувальної частини судового рішення, яке оформлюється ухвалою.

Доцільність роз'яснення ухваленого судового рішення визначається адміністративним судом, який прийняв таке рішення, зважаючи на його дискреційні повноваження з додержанням раціональних критеріїв (здорового глузду, позиції пересічного громадянина без юридичної освіти) і меж.

За загальним правилом за результатами розгляду заяви про роз'яснення судового рішення адміністративний суд має компетенцію змінити форму текстуального викладу в контексті забезпечення зрозумілості, повноти та ясності.

Процесуальним наслідком подання заяви про роз'яснення судового рішення є зупинення процесуального строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання за правилами Закону України "Про виконавче провадження" (стаття 375 Кодексу адміністративного судочинства України) відповідно до принципів "res judicata", юридичної визначеності з огляду на практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Мушта проти України"; §§ 47, 52 рішення у справі "Пономарьов проти України"). У разі часткового виконання судового рішення можливим є його роз'яснення у невиконаній частині за умови додержання відповідних процесуальних строків.

Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

При цьому роз'яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 810/2063/17.

Разом з тим, роз'яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Також, колегія суддів зазначає, що в заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Абзац другий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/2424/18-а (з урахуванням ухвали від 04 вересня 2018 року про виправлення описки) було викладено наступним чином:

«Зобовязати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.01.2018 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні».

Правові висновки стосувались того, що суд першої інстанції встановив факт, що відповідач у справі, розглядаючи заяву ОСОБА_1, прийняв рішення з посиланням на п. «а» ч. 1 ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262), в той час як заява позивача повинна була розглядатись за правовою підставою п. «а» ч. 1 ст. 24 Закону № 2262, оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності, а не за вислугою років.

Окрім того, правові висновки суду стосувались обовязку відповідача при повторному розгляді заяви керуватися ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» (ратифікованою постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року № 789-ХП), а також документами про склад сімї позивача і довідками про навчання дітей в загальноосвітніх закладах.

В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Саме про це і зазначив суд в оскаржуваній ухвалі.

Механізм, визначений статтею 254 КАС України, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції констатує, що рішення, за яким був виданий виконавчий лист, набрало чинності саме з тим змістом, з яким було прийнято (а.с. 52-52, 80).

Роз'яснення мотивувальної частини рішення в даному випадку має правове значення, оскільки вона має обов'язковий характер з огляду на приписи абзацу 2 ч. 4 ст. 245 КАС України.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 р. у справі № 805/2424/18-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_4