Справа № 826/11679/17
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Кузьменка В.В., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 у якому просив:

- визнати протиправною вимогу наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2017 року № 98 (пункт 1 абзац 5) щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з посиланням на вимоги Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.08 №260 (вимоги відомчого документа Міністерства оборони України), а не на Закон України;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України включити в квітневе 2017 року місячне грошове забезпечення позивача винагороду, в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення відповідно вимог Закону України № 2011-ХІІ, Постанови КМУ від 22.09.2010 р. №889 (в редакції постанови КМУ від 13.03.2013 р. № 161) та індексацію, відповідно до вимог Закону України від 03.07.1991 р. №1282- XII;

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 внести зміни в накази щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за 2016-2017 pоки, відповідно до Закону України від 20.12.1991 pоку № 2011-ХІІ (зі змінами та доповненнями), Постанови КМУ від 06.04.1998 р. №452 (зі змінами та доповненнями) та постанови КМУ від 07.11.2007 р. №1294 (зі змінами та доповненнями), та з урахуванням індексації, відповідно до вимог Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ;

- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України одноразову грошову допомогу в разі звільнення на користь позивача кошти у сумі: 167 606,56 грн., які не донарахована та не виплачена; стягнути 30 186,62 грн. матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення; індексації 888,20 грн., а разом 198 681,38 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді Головного оперативного чергового - заступника начальника Головного командного центру Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом Міністра оборони України від 21.04.2017 року №266 (по особовому складу) Головного оперативного чергового - заступника начальника Головного командного центру Військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_1 , було звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я), ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу та направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного військового комісаріату у місті Києві, що підтверджується копією витягу з наказу. (а.с.17)

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.05.2017 року № 98 ОСОБА_1 , починаючи з 04.05.2017 року виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у місті Києві військового комісаріату, що підтверджується копією витягу з наказу (а.с.18).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.05.2017 року № 98, позивачу, Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України було виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (зі змінами) за 44 календарні роки у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік військової служби, однак при обрахунку не було враховано щомісячну додаткову грошову винагороду, що підтверджується копією довідки про розмір нарахованого (виплаченого) грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби генерал-майора ОСОБА_1 , від 04.05.2017 року № 305/304 (а.с.19).

03.05.2017 року ОСОБА_1 , звернувся до директора Департаменту фінансів МОУ із заявою, в якій просив дати вказівку Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил України для нарахування та виплати індексації всіх отриманих коштів (виплат) позивачу.

Листом №248/3/1/629 від 11.05.2017 року Департамент фінансів МОУ повідомив позивача про те, що фінансування індексації грошового забезпечення військовослужбовців буде проводитись після забезпечення фінансовими ресурсами (а.с.21).

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України із заявою, в якій просив здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з лав ЗСУ та виплатити недоотримані грошові кошти з урахуванням індексації (а.с.23-24).

Листом № 305/959 від 29.06.2017 року Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України повідомило позивача про те, що законні підстави для включення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення з якого здійснено обчислення одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та проведення відповідного перерахунку (доплати) відсутні. Також, повідомлено, що фонд грошового забезпечення на 2017 року не дозволяє проведення індексації грошового забезпечення (а.с.25-26).

Позивач вважаючи, що порушеними свої права та законні інтереси, звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2017 року № 98 ( пункт 1 абзац 5) щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з посиланням на вимоги Інструкції № 260, а не на Закон України, є протиправною, а тому існує необхідність вийти за межі позовних вимог, шляхом зобов`язання Генерального штабу Збройних Сил України здійснити позивачу перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 44 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон №2011-XII) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294 (далі - Постанова №1294) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція №550) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» №260 від 11 червня 2008 року (далі - Інструкція №260) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частиною 2 ст. 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад,

- оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 Закону №2011-XII).

Згідно пункту 1 Постанови №1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи) (п. 2 Постанови №1294).

Пунктом 1 Постанови Уряду № 889 установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно п. 2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання зазначеної Постанови Уряду, наказом Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року № 550, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

Цією Інструкцією визначено порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Згідно п. 3 Інструкції № 550, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Тобто, пункт 3 Інструкції №550 містить перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися і виплачуватися винагорода.

Пунктом 5 Інструкції №550 визначено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Пунктом 8 Інструкції №550 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік (пункт 9 Інструкції №550).

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції №550, командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.

Аналогічні норми містилися і в наказі Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» від 15 листопада 2010 року №595, що був чинним до 16 грудня 2016 року, тобто до затвердження Інструкції №550).

Таким чином, історичний (в історичному розвитку) та нормативний підхід до розуміння положень Постанови №889, в системному зв`язку із нормами статей 9 і 15 Закону №2011-ХІІ та правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена Постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ.

Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою Уряду № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 року в справі № 825/1138/17, від 18.07.2018 року в справі №826/5785/16 та від 03.10.2018 року в справі №817/1207/17.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що в даному випадку відповідачами доведена правомірність та обґрунтованість своїх дій, з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Сил України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.