Справа № 826/18894/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 лютого 2019 року

Київ

справа №826/18894/16

адміністративне провадження №К/9901/60102/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., розглянувши клопотання Державної аудиторської служби України про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №826/18894/16 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державної аудиторської служби України, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрзалізничпостач», про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної аудиторської служби України, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрзалізничпостач», в якому просило суд: визнати протиправним і скасувати пункт 2 вимоги Державної аудиторської служби України від 26.10.2016 №05-14/310 «Про усунення порушень законодавства» щодо розгляду питання про притягнення працівників підприємства, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності, а саме з підстав, визначених пунктом 97 цього листа «На порушення статті 509 Цивільного кодексу України, підпунктів 8 та 9 пункту 11 Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.20018 №1040, пункту 4.1 Порядку ведення претензійної та позовної роботи, затвердженого наказом ДП «Укрзалізничпостач» від 09.03.2004 №49, внаслідок списання філією «Центр забезпечення виробництва» дебіторської заборгованості ТОВ «Укрпостач-Нафтотрейд» на суму 20825,64грн. без проведення позовної роботи щодо її стягнення в межах терміну позовної давності призвело до втрати боржника у зобов'язанні та матеріальної шкоди (збитків) філії «ЦЗВ» на вказану суму».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2018 позовні вимоги задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2018 скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 23.08.2018, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 у справі №826/18894/16, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2018 залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 03.09.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 у справі №826/18894/16 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державної аудиторської служби України, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрзалізничпостач», про визнання протиправною та скасування вимоги.

На адресу Верховного Суду від Державної аудиторської служби України надійшло клопотання про передачу справи №826/18894/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотивуючи клопотання, відповідач зазначає, що наразі у справах, де спір виник з аналогічних підстав, Верховний Суд приймає різні за змістом та правозастосовною практикою рішення.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №820/3534/16 суд дійшов висновку, що вимога органу державного фінансового контролю обов'язкова лише в частині корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність до вимог законодавства. Про наявність збитків може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, правильність їх обчислення перевіряє суд за позовом органу державного фінансового контролю, тобто у цій частині вимога не є актом індивідуальної дії.

Поряд з цим, у постановах від 18.09.2018 у справі №810/667/16, від 02.12.2018 у справі №808/494/17 та від 11.10.2018 у справі №813/4101/17 Верховний Суд зробив протилежний висновок, а саме: зазначив, що з огляду на правову природу письмової вимоги контролюючого органу, вона породжує правові наслідки (зокрема обов'язки) для свого адресата, отже, наділена рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і, як такий, акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разу звернення із відповідним позовом. При цьому, «законність» письмової вимоги контролюючого органу безумовно передбачає її обґрунтованість, тобто наявність підстав для її скерування адресату.

Як вважає заявник, внаслідок наявності вказаних висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, наразі немає єдиної правозастосовної практики, що призводить до різних за змістом судових рішень у спорах з аналогічним предметом у судах різних інстанцій.

Відповідно до частини п'ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Частинами першою та другою статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи; питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу.

Проаналізувавши зазначені в клопотанні підстави, якими відповідач обґрунтовує необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, судом встановлені наступні обставини.

Як вірно зазначено відповідачем, Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову від 21.11.2018 у справі №820/3534/16.

Верховним Судом висловлено позицію, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов'язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Спірна вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу закону обов'язковою до виконання підконтрольною установою, якому вона адресована.

Правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки (зокрема обов'язки) для свого адресата, відтак наділена рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься), і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб'єктів, є публічно-правовим та підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції.

На підставі вищевикладеного, проаналізувавши зазначені підстави, якими заявник обґрунтовує необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку про залишення клопотання без розгляду, оскільки Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо зазначеної відповідачем категорії спорів. Крім того, слід наголосити, що вказані у клопотанні судові рішення, висновки яких, на думку заявника є суперечливими, ухвалені у часовому періоді до прийняття постанови Великою Палатою Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №820/3534/16. Зокрема, посилаючись на постанову Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №808/494/17, де на думку заявника висловлену позицію, що не відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, Держаудитслуба вказує неправильну дату постанови 02.12.2018 у даній справі.

З урахуванням зазначеного, суд не знаходить очевидних підстав для задоволення клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Враховуючи викладене, клопотання Державної аудиторської служби України про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №826/18894/16 підлягає поверненню відповідачу без розгляду.

Керуючись частиною другою статті 167, частиною п'ятою статті 346, частинами першою та другою статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Клопотання Державної аудиторської служби України про передачу справи №826/18894/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду - повернути без розгляду.

Направити заявнику копію ухвали про повернення заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

В.В. Хохуляк

Суддя Верховного Суду