Справа № 810/1929/16
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Київ Справа № 810/1929/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс"

до

1) Києво-Святошинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області,

2) Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області,

про

зобов'язання вчинити певні дії та стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (далі – відповідач-1) та Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області (далі – відповідач-2) про зобов'язання відповідача-1 подати до територіального органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2012 року у розмірі 36062,00 грн та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 10.06.2013 по 31.08.2016 у сумі 22909,46 грн (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.09.2016 № 179 (а.с. 146-147).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що територіальним органом доходів і зборів, в порушення вимог чинного податкового законодавства, не подано до територіального органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" суми податку на додану вартість у розмірі 36062,00 грн, яка заявлена підприємством до відшкодування у податковій декларації за серпень 2012 року.

Позивач також стверджує, що вказані обставини призвели до виникнення бюджетної заборгованості, на суму якої в силу приписів пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.

За наведених обставин позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України на його користь за період з 10.06.2013 по 31.08.2016 пеню у розмірі 22909,46 грн.

Представник відповідача-1 позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що висновок про відшкодування позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2012 у розмірі 36062,00 грн ним не отримано, а відтак підстави для перерахунку вказаної суми на рахунок позивача відсутні.

У судове засідання, призначене на 27.04.2017, представники сторін не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення відповідачу-2 (а.с. 186) та дані on-line сервісу "Відстеження пересилання поштових відправлень" Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" з яких вбачається, що надіслані судом на адресу позивача та відповідача-1 рекомендовані поштові відправлення вручені їх представникам 21.04.2017 (а.с. 195, 196).

Матеріали справи містять також клопотання представника позивача та представника Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 50, 192).

Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення судового засідання або повідомлень про причини неприбуття від представника Києво-Святошинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до суду не надходило.

Відповідно до положень частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина шоста статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи особи, які беруть у ній участь, повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з'явились, враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" (ідентифікаційний код 30367782, місцезнаходження: 08113, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Лісна, буд. 1) зареєстровано в якості юридичної особи 19.03.1999, що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань (а.с. 198-203).

На момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на обліку в Державній податковій інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, правонаступником якої є Києво-Святошинська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області.

20.09.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" до територіального органу доходів і зборів у складі податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2012 року подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, відповідно до якої позивач визначив суму бюджетного відшкодування у розмірі 36062,00 грн.

В цей же день вказана вище податкова звітність прийнята територіальним органом доходів і зборів, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія квитанції № 2 (зворотній бік а.с. 17).

У подальшому, з огляду на неотримання бюджетного відшкодування у вказаному вище розмірі, позивач звернувся до контролюючого органу із запитом на отримання публічної інформації від 21.03.2013 № 7, в якому, зокрема, просив надати висновок із зазначенням суми податку на додану вартість за серпень 2012 року, який був поданий до територіального органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Листом від 03.04.2013 № 2332/10/11-014 Державна податкова інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області повідомила позивача про те, що питання бюджетного відшкодування буде вирішено після закінчення розслідування кримінальної справи, порушеної за ознаками складу злочину, передбаченого частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України, оскільки в рамках цієї справи у територіального органу доходів і зборів вилучено реєстраційні, звітні документи, акти планових і позапланових документальних перевірок, довідок, листів позивача за період з січня 2008 року по жовтень 2012 року включно.

Позивач зазначає, що неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про суми відшкодування з бюджету податку на додану вартість призвело до порушення територіальним органом доходів і зборів строків на отримання платником податків бюджетного відшкодування з цього податку та, як наслідок, до виникнення бюджетної заборгованості, на суму якої в силу приписів пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.

Так, позивач стверджує, що висновок із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 36062,00 грн, що підлягає відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" з бюджету, мав бути поданий відповідачем до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до 25.10.2012.

Таким чином, внаслідок протиправної бездіяльності контролюючого органу, підприємству не повернуто узгоджену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплені у статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої сум заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування (пункт 200.14 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що отримання суб'єктом податкових правовідносин бюджетного відшкодування пов'язується не лише з рішенням платника податків про його повернення (яке відображається в заяві, поданій у складі податкової декларації), а й з необхідністю перевірки органом доходів і зборів заявлених до відшкодування сум та їх узгодженням із дотриманням встановленої законом процедури, яке відбувається за результатами перевірки – камеральної або документальної (у разі її проведення з підстав, визначених пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України).

При цьому у разі підтвердження контролюючим органом достовірності нарахування платником податку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган зобов'язаний скласти та надіслати органу державної казначейської служби висновок про суму відшкодування податку на додану вартість, а у разі виявлення невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації – надіслати платнику податку відповідне податкове повідомлення.

У свою чергу неподання або несвоєчасне подання контролюючим органом (у тому числі внаслідок безпідставного збільшення строку проведення перевірки достовірності заявлених до відшкодування сум) до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про суму відшкодування, утворює заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість та надає платнику податку право пред'явлення вимог про стягнення пені.

Такий юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором – платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Слід також зазначити, що бюджетна заборгованість виникає після допущення контролюючим органом як суб'єктом владних повноважень протиправної бездіяльності, є її наслідком, а тому утворює матеріально-правовий аспект порушеного права платника і породжує підстави для судового захисту.

Аналогічна правова позиція висвітлена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 у справі № 21-131а14 та постанові Вищого адміністративного суду України від 17.11.2014 в адміністративній справі № 2а-12090/12/2070.

Під час розгляду даної адміністративної справи представником відповідача не надано суду доказів проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки платника для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування, як і доказів складення за наслідками відповідного контролюючого заходу висновку про суму відшкодування податку на додану вартість (у разі підтвердження контролюючим органом достовірності нарахування платником податку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість) або податкового повідомлення-рішення (у разі виявлення невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації).

Жодних обмежень, визначених пунктом 200.5 статті 200 Податкового кодексу України, що не дають позивачу права на отримання бюджетного відшкодування, представником відповідача також не наведено.

При цьому за інформацією, наданою Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у листі від 29.09.2016 № 2800/8/10-13-15-01, відомості щодо складання акта камеральної перевірки правомірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" суми бюджетного відшкодування за серпень 2012 року або довідки щодо підтвердження правомірності заявленого бюджетного відшкодування у контролюючого органу відсутні.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що територіальним органом доходів і зборів не вчинено законодавчо передбачених дій щодо перевірки достовірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" суми бюджетного відшкодування, визначеної у заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за серпень 2012 року у розмірі 36062,00 грн, для складання та надіслання органу державної казначейської служби висновку про суму відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином у даному випадку має місце протиправна бездіяльність територіального органу доходів і зборів, внаслідок якої підприємству не повернуто суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2012 року.

Водночас, 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 № 1797-VIII (далі – Закон № 1797-VIII), яким змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування та не передбачено надання контролюючим органом за наслідками перевірки заявленої до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість висновку.

Так, відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття судового рішення) формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Підпунктом 200.7.2 цього пункту передбачено, що заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п'яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

При цьому згідно з пунктом 56 підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість здійснювалось на підставі висновку територіального органу доходів і зборів, поданого органу державної казначейської служби, в той час як на момент прийняття рішення у даній справі передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення контролюючим органом у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про її узгодження.

Судом встановлено, що на момент прийняття рішення у даній адміністративній справі бюджетне відшкодування за серпень 2012 року у розмірі 36062,00 грн позивачу не відшкодовано.

Жодних доказів внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації щодо заявленої позивачем суми податку на додану вартість за серпень 2012 відповідачем не подано.

При цьому, як вже зазначалось судом вище, податкове повідомлення із зазначенням підстав відмови у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість позивачу, як того вимагають приписи пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, територіальним органом доходів та зборів не приймалось, жодних обмежень, що не дають позивачу права на отримання бюджетного відшкодування, не наводилось.

Відповідно до положень частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом також взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції", в якому суд зазначив, що стаття 6§1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що на час розгляду даної справи порядок відшкодування платниками податку сум податку на додану вартість з бюджету був змінений, враховуючи необхідність повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані, необхідні для відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за серпень 2012 року у розмірі 36062,00 грн.

Що стосується розміру пені, яка має бути стягнута на користь позивача за період з 10.06.2013 по 31.08.2016 внаслідок невідшкодування суми податку на додану вартість протягом строків, визначених статтею 200 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Облікова ставка Національного банку України за наведений вище період була встановлена в таких розмірах: у період з 10.06.2013 по 12.08.2013 – 7%; з 13.08.2013 по 14.04.2014 – 6,5%; з 15.04.2014 по 16.07.2014 – 9,5%; з 17.07.2014 по 12.11.2014 – 12,5%; з 13.11.2014 по 05.02.2015 – 14%; з 06.02.2015 по 03.03.2015 – 19,5%; з 04.03.2015 по 27.08.2015 – 30%; з 28.08.2015 по 24.09.2015 – 27%; з 25.09.2015 по 21.04.2016 – 22%; з 22.04.2016 по 26.05.2016 – 19%; з 27.05.2016 по 23.06.2016 – 18%; з 24.06.2016 по 28.07.2016 – 16,5%; з 29.07.2016 по 31.08.2016 – 15,5%.

Строки дії облікової ставки Національного банку України: 10.06.2013 по 12.08.2013 (7% річних) – 64 дні; 13.08.2013 по 14.04.2014 (6,5% річних) – 245 днів; 15.04.2014 по 16.07.2014 (9,5% річних) – 93 дні; 17.07.2014 по 12.11.2014 (12,5% річних) – 119 днів; 13.11.2014 по 05.02.2015 (14% річних) – 85 днів; 06.02.2015 по 03.03.2015 (19,5% річних) – 26 днів; 04.03.2015 по 27.08.2015 (30% річних) – 177 днів; 28.08.2015 по 24.09.2015 (27% річних) – 28 днів; 25.09.2015 по 31.12.2015 (22% річних) – 98 днів; 01.01.2016 по 21.04.2016 (22% річних) – 112 днів; 22.04.2016 по 26.05.2016 (19 % річних) – 35 днів; з 27.05.2016 по 23.06.2016 (18 % річних) – 28 днів; з 24.06.2016 по 28.07.2016 (16,5 % річних) – 35 днів; 29.07.2016 по 31.08.2016 (15,5% річних) – 34 дні.

Відтак, загальний розмір пені, на отримання якої має право позивач за період з 10.06.2013 по 31.08.2016, становить 22591,67 грн (=36062,00 грн. * 64/365 * (7*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 245/365 * (6,5*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 93/365 * (9,5*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 119/365 * (12,5*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 85/365 * (14*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 26/365 * (19,5*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 177/365 * (30*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 28/365 * (27*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 98/365 * (22*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 112/366 * (22*1,2/100%) +36062,00 грн. * 35/366 * (19*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 28/366 * (18*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 35/366 * (16,5*1,2/100%) + 36062,00 грн. * 34/366 * (15,5*1,2/100%).

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Стосовно вимог позивача про встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є не обов’язком суду, а правом, яке може бути використано судом, зважаючи на те, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення у даній справі.

Разом з тим суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права на звернення до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання судового рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу – відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (частина третя статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI передбачено, що у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

У випадках, встановлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (частина друга статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ).

Позивачем під час подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у загальному розмірі 4134,00 грн, з яких: 1378,00 грн - за подання адміністративного позову немайнового характеру, 1378,00 грн - за подання адміністративного позову майнового характеру, 1378,00 грн – надміру сплачений судовий збір.

За результатами розгляду адміністративної справи судом задоволено вимогу немайнового характеру та частково задоволено майнові вимоги, у зв'язку з чим витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 2736,88 грн. підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Крім того, суд дійшов висновку про повернення позивачу надміру сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Києво-Святошинську об’єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані, необхідні для відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» суми податку на додану вартість за серпень 2012 року у розмірі 36062,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" пеню у сумі 22591 (двадцять дві тисячі п'ятсот дев'яносто одна) грн 67 коп.

4. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» витрати, пов’язані зі сплатою судового збору у розмірі 2736 (дві тисячі сімсот тридцять шість) грн 88 коп.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.