Справа № 193/1558/18 (2-а/193/8/19)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 193/1558/18 (2-а/193/8/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),

суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року в адміністративній справі №193/1558/18(2-а/193/8/19) (головуючий суддя 1-ї інстанції Кащук Д.А.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП у м.Кривий Ріг ДПП полку поліції Куликівського Вадима Валерійовича (третя особа - Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 12.11.2018 року звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП у м.Кривий Ріг ДПП полку поліції Куликівського В.В., в якому просив визнати дії відповідача по притягненню його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову серії НК №425332 від 05 листопада 2018 року про накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КпАП України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення та норм КУпАП.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано підтвердженням наданими відповідачем доказами відеофіксації вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.02.2019 року призначено справу до апеляційного розгляду на 14.02.2019 року у порядку письмового провадження, з огляду на відсутність клопотань сторін про розгляд справи у судовому засіданні.

08.02.2019 року на електронну адресу суду позивачем подано заяву про намір бути присутнім на судовому засіданні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Частиною 3 ст.296 КАС України передбачено, що апеляційна скарга може містити клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Так, в поданій позивачем апеляційній скарзі клопотання про розгляд справи за його участі не заявлялось, та як зазначалось вище, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, яке не передбачає проведення судового засідання.

11.02.2019 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що інспектором роти №1 батальйону №1 УПП в м.Кривий Ріг УПП Куликівського В.В. 05.11.2018 року прийнята постанова серії НК №425332 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн..

Згідно тексту оскаржуваної постанови, 05.11.2018 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Тойота д.н. НОМЕР_1, рухаючись по Дніпропетровській трасі, проїзжаючи по трасі Н11, повернув праворуч і при цьому не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед поворотом праворуч, чим порушив п.9.2 б ПДР України.

Не погодившись з постановою відповідача, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

З приводу доводів позивача щодо протиправності дій відповідача при прийнятті оскарженої постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя і п'ята статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, з огляду на зазначені положення законодавчих норм, справа про адміністративне правопорушення, інкриміноване позивачу, розглядається працівником органів і підрозділів Національної поліції.

Згідно з частиною 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача права виносити постанову без складення протоколу є необґрунтованими, оскільки зі змісту статті 258 КУпАП вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Враховуючи викладене, вимоги позову про визнати протиправними дії відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність спірної постанови, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами

Як встановлено вище, відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з оскаржуваної постанови (а.с.4), остання не містить відомостей про здійснення відеозапису правопорушення та наявність такого відеозапису взагалі.

Отже, в силу вище зазначених положень статті 74 КАС України відеозапис з камери поліцейського є недопустимим доказом, а тому колегія суддів надані відповідачем докази (відеозапис з камери поліцейського) до уваги не приймає.

Проте, судом першої інстанції вказаний відеозапис безпідставно визнаний допустимим доказом та врахований при прийнятті рішення у справі.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, покладається на відповідача.

Таким чином, оскільки встановлених законом доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про протиправність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про правомірність оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення та відсутність підстав для її скасування.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати на порушення судом першої інстанції і інших норм процесуального права при розгляді справи та прийнятті судового рішення.

Так, за приписами ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відтак, суд першої інстанції за наслідками розгляду цієї справи повинен був проголосити повне судове рішення.

Проте, всупереч приписам ст.271 КАС України судом першої інстанції в судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч.3 ст.272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року в адміністративній справі №193/1558/18(2-а/193/8/19) задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року в адміністративній справі №193/1558/18(2-а/193/8/19) скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії НК №425332 від 05 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП закрити.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак