Справа № 0340/1521/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3199/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Костюкевич С.Ф., м. Луцьк) у справі №0340/1521/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 01 червня 2018 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області з урахуванням висновків зроблених судом у даній справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що Мервинська сільська рада Горохівського району повідомила листом №125/1.11/2-18 від 13.06.2018 року про відсутність вільних земельних ділянок на території сільської ради ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Відповідачем на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції земельними ділянками" сформовано перелік земельних ділянок, які зарезервовані для передачі у власність учасникам бойових дій та членам їх сімей, який є відкритим та оприлюднений на офіційному веб-сайті ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Дана земельна ділянка у вказаному переліку відсутня. Апелянт вважає, що місце розташування земельної ділянки щодо якої звернувся позивач, не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, тому ГУ Держгеокадастру у Волинській області правомірно не надано позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, розташовану на території Мервинської сільської ради Горохівського району.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.06.2018 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, розташованої за межами населених пунктів Мервинської сільської ради Горохівського району.

27.06.2018 року відповідач листом за № Б-1704/0-1116/0/95-18 повідомив позивача про те, що на запит ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 05.06.2018 року за № 18-3-0.32-3915/2-18 щодо висловлення позиції стосовно можливості наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, Мервинською сільською радою Горохівського району надіслано відповідь від 13.06.2018 року №125/1.11/2-18, яким заперечувалася можливість надання такого дозволу, оскільки на території сільської ради відсутні вільні земельні ділянки.

Відповідачем зазначено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції земельними ділянками" відповідачем проведена робота по обстеженню земельних ділянок на їх придатність для садівництва, ведення особистого селянського господарства та проведено резервування земельних ділянок для учасників АТО. Інформацію про зарезервовані земельні ділянки для учасників АТО можна отримати з офіційного сайту ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Також зазначено, що бажана для відведення у власність земельна ділянка не зарезервована для передачі у власність учасникам АТО.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 14 Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни надаються такі пільги, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною першою статті 117 Земельного кодексу України визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних норм встановлено, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, встановленим Земельними кодексом України, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в листі Мервинської сільської ради №125/1.11/2-18 від 13.06.2018 року про відсутність вільних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства вказано, що на землях резерву й запасу, де просять надати земельні ділянки, був проведений аукціон із ПОА "Колос" та заключений договір оренди від 25.06.2010 року строком на 10 років.

Однак відповідачем до відзиву на позовну заяву та в листі від 11.09.2018 року не надано належних письмових доказів, які можуть бути підставою для відмови в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, визначених статтею 118 ЗК України, в тому числі і будь-яких доказів, що земельна, яку просить надати позивач, знаходиться саме в межах території земель, які орендує ПОА "Колос".

Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як видно з скрін-шоту "Публічної кадастрової карти України" (Мервинська сільська рада Горохівського району Волинської області) на агрофірму "Колос" в 2010 році під кадастровим номером :01:001:0792 зареєстрована земельна ділянка в оренду площею 113,0394 га і ділянка, яку просить виділити позивач, до зазначеної площі не належить.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди, у період укладання вищезазначеного договору оренди між ПОА "Колос" та Горохівською РДА, здійснювалась у порядку, передбаченому наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 174 від 02.07.2003 року "Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель" (далі - Тимчасовий порядок), структурними підрозділами Центру ДЗК.

Судом першої інстанції зазначено, що державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди, передбачала вчинення обов'язкових дій, зокрема, внесення відповідних відомостей до Поземельної книги та до бази даних АС ДЗК. Тобто, саме за наявності відповідних відомостей державна реєстрація договорів оренди є такою, що відбулась та може створювати відповідні правові наслідки.

Проте відповідачем до відзиву не надано доказів укладення договору оренди та державної реєстрації цих прав на земельну ділянку, що просить виділити позивач шляхом видачі дозволу на розроблення проекту.

Також варто звернути увагу на те, що на запит суду першої інстанції відповідачем 08.10.2018 року за вх. №13124/18 надано відповідь, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 площею 17,3885 га виділена з земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 25,3885 га, розташована за межами населених пунктів, була створена за матеріалами інвентаризації 2013 року, тобто фактично підтверджено, що ділянка площею 17,3885 га для ОСГ є землями запасу с/г призначення державної власності, розпорядником якої є ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Взявши до уваги наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що в порушення вимог частини сьомої статті 118 ЗК України відповідач безпідставно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з підстав не передбачених статтею 118 ЗК України.

Аналогічна позиція викладена і Верховним Судом у постанові від 24.09.2018 року у справі № 814/1239/18.

Також слід зауважити, що відповідно до пунктів 1, 2 розпорядження Кабінету Міністрів України № 898-р від 19.08.2015 року "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" з метою забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру і обласним та Київській міській державним адміністраціям за участю органів місцевого самоврядування визначити протягом місяця на території відповідної області та м. Києва земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції. Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру, обласні та Київська міська державні адміністрації повинні забезпечити, серед іншого, розгляд у першочерговому порядку звернення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок.

Тобто вказаним розпорядженням не передбачено заборон для надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, зокрема для ведення особистого селянського господарства учасниками АТО, з числа земельних ділянок, які не включені до переліку зарезервованих земельних ділянок учасникам бойових дій.

Частиною третьою статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" визначено, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розпорядження Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом, однак не має вищої юридичної сили за Земельний кодекс України та ним не передбачено підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, у зв'язку із не резервуванням земельної ділянки у власність учасникам АТО та членам їх сімей.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі №0340/1521/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
І. В. Глушко