Справа № 640/2391/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 лютого 2019 року м. Київ № 640/2391/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9), третя особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 10.01.2019 № 09-18 про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов'язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про розгляд скарги на рішення ГУ ДМС України в м. Києві про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Пунктами 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, частиною п'ятою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 10.01.2019 № 09-18 про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Разом з тим, вказана особа не визначена позивачем в якості відповідача.

Крім того, згідно частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем не надано суду доказів прийняття будь-якого рішення від 10.01.2019 № 09-18. При цьому з повідомлення № 11 від 22.01.2018, долученого до матеріалів справи, вбачається, що рішенням Державної міграційної служби України від 10.01.2018 № 09-18 залишено без розгляду скаргу позивача на рішення ГУ ДМС України в місті Києві про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, у даному повідомленні, на яке позивач посилається, зазначено, що останнє адресоване ОСОБА_1

Таке ж ім'я зазначено і у долученій позивачем Довідці про звернення за захистом в Україні № 009308, проте у позовній заяві зазначено ім'я позивача - ОСОБА_1

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Частиною дев'ятою вказаної статті Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" передбачено, що особа, яка отримала повідомлення про відхилення скарги про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і не використала права на його оскарження до суду протягом п'яти робочих днів, повинна залишити територію України в установлений строк, якщо вона не має інших законних підстав для перебування в Україні, встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання наведених норм позивачем до позовної заяви додано клопотання про поновлення строку на подання позовної заяви, у якому останній зазначив, що 23.08.2018 рішенням Державної міграційної служби України № 09-18 було відмовлено у задоволенні скарги на рішення ГУ ДМС України в м. Києві. Про дану відмову позивач дізнався лише 07.02.2019 в ГУ ДМС в м. Києві після ознайомлення з його особовою справою. У зв'язку з тим, що відмову позивач отримав поза строками на її оскарження, вважає, що суд має поновити строк звернення з даним позовом. Крім того, звернув увагу, що він є іноземцем, не знає ні мови, ні українського законодавства, що додатково свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Вивчивши клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що повідомленням від 22.01.2018 № 11 Управління Державної міграційної служби України в Київській області довело до відома позивача про те, що 10.01.2018 (а не 23.08.2018, як зазначає позивач) Державною міграційною службою України прийнято рішення № 09-18 про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення ГУ ДМС України в місті Києві.

Незважаючи на викладене, доводи позивача про те, що про зазначену відмову йому стало відомо лише 07.02.2019, спростовуються інформацією, що міститься в інформаційній базі "ДСС" Окружного адміністративного суду міста Києва.

Так, з інформаційної бази "ДСС" вбачається, що у березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача-1 щодо залишення без розгляду скарги позивача на рішення відповідача-2,

- визнати протиправними дії відповідача-2 щодо відмови в оформленні документі для вирішення питання щодо визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,

- скасувати рішення відповідача-1, яким залишено без розгляду скаргу позивача на рішення відповідача-2,

- скасувати рішення відповідача-2 щодо відмови в оформленні документі для вирішення питання щодо визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,

- зобов'язати відповідача-1 повторно перевірити рішення відповідача-2 щодо відмови в оформленні документі для вирішення питання щодо визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,

- зобов'язати відповідача-2 оформити документи для вирішення питання щодо визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2018 у справі № 826/5060/18 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначені обставини свідчать про те, що про оскаржувані дії та рішення позивачеві було відомо з березня 2018 року, а доводи, викладені у клопотанні про поновлення строку на подання позовної заяви - є безпідставними.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він є іноземцем та не знає ні української мови, ні українського законодавства, позаяк зазначені обставини не були перешкодою для першого звернення до суду з даним позовом, та вважає, що вказаними обставинами позивач маніпулює з метою створити видимість поважності причин пропуску строку звернення до суду.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначені недоліки позовної заяви повинні бути усунуті шляхом подання до суду уточненої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження її обґрунтованості.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

Згідно з частиною третьою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Катющенко