Справа № 808/2564/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2019 року м. Дніпросправа № 808/2564/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу

Енергодарської міської ради в особі міського голови ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року в адміністративній справі №808/2564/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Батрак І.В., повний текст рішення складено 21.09.2018 року)

за позовом ОСОБА_2

до Енергодарської міської ради в особі міського голови ОСОБА_1

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Енергодарської міської ради в особі міського голови ОСОБА_1, в якому просила:

- визнати бездіяльність відповідача протиправною, котра полягає у відмові та неприйнятті рішення щодо відведення земельної ділянки позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1 та надання її заявнику у власність;

- зобов'язати відповідача вчинити дії, а саме затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте відповідач листом протиправно відмовив з підстав не передбачених нормами чинного законодавства.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Енергодарської міської ради Запорізької області в особі міського голови ОСОБА_1 щодо не прийняття рішення про передачу безоплатно у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1. Зобов'язано Енергодарську міську раду Запорізької області в особі міського голови ОСОБА_1 затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є дискреційними повноваженнями сільських, селищних, міських рад, яке проводиться відповідно до визначених законом етапів, у зв'язку з чим вимога позивача щодо зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача. Також до повноважень міського голови не належить затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передача їх у власність, що не було враховано судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити у задоволені апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Представником скаржника було подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки на думку відповідача, спір пов'язаний з реалізацією права власності на земельну ділянку особи, зокрема, правом на користування земельною ділянкою, її приватизацію, тобто із цивільним правом. Так, спір про захист права конкретної фізичної особи на майно є не публічним, а приватноправовим, у зв'язку з чим цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку клопотанню, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.319 КАС України порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас, предметом розгляду в справі є саме оскарження бездіяльності відповідача як суб'єкта владних повноважень щодо неприйняття рішення про відведення земельної ділянки позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) та зобов'язання вчинити відповідні дії. При цьому, в поданому позові відсутній спір щодо права власності на відповідну земельну ділянку, а отже ця справа повинна розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням 13-ї сесії 7-го скликання Енергодарської міської ради Запорізької області від 23.06.2017 року №6 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі ОСОБА_2 на АДРЕСА_1" було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, в АДРЕСА_1, за рахунок земель запасу комунальної форми власності - землі житлової забудови під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на умовах безоплатної приватизації.

На підставі вказаного рішення та договору на виконання робіт ТОВ "Козацькі землі ЛТД" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,0800 га, який було погоджено висновками експерта державної експертизи від 06.12.2017 року №5931 та начальника управління містобудування та архітектури, головним архітектором Управління містобудування та архітектури Енергодарської міської ради Запорізької області від 16.01.2018 року №48/01-12/03-01.

При цьому, у Державний земельний кадастр внесено земельну ділянку площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, якій було присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_1, про що свідчить витяг НВ-017 від 26.12.2017 року.

16 січня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою (реєстраційний номер 01-20-15/00185) про затвердження проекту землеустрою, проте листом відповідача від 02.05.2018 року №40401-20-18/81 "Про розгляд заяви" позивача повідомлено.

В листі від 02.05.2018 року було зазначено, що проект рішення "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки фізичній особі ОСОБА_2 на АДРЕСА_1" було розглянуто на черговому пленарному засіданні сесії Енергодарської міської ради 27.04.2018 року, але рішення не прийнято у зв'язку із не набранням необхідної кількості голосів "за" під час голосування депутатів міської ради з даного питання.

Суд першої інстанції задовольняючи частково адміністративний позов виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своєї бездіяльності. Також суд першої інстанції зазначив, що неподання Енергодарською міською радою відзиву на позов ОСОБА_2 розцінено як визнання позову відповідачем відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами 1, 2, 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Абзацом 1 частини 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 3, 4 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

За правилами частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія судів зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є тотожнім з наданням земельної ділянки у власність, оскільки, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

В цьому випадку будь-які законні критерії визначення пріоритетності того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Як слідує із витягу з протоколу сесії відповідача від 27.04.2018 року та листа від 02.05.2018 року №01-20-18/81 підставою для не затвердження проекту землеустрою позивача стало те, що рішення не набрало потрібної кількості голосів депутатів Енергодарської міської ради.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем з непередбачених чинним законодавством підстав не було прийнято рішення про передачу безоплатно у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 та затвердження поданого позивачем проекту землеустрою.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідним визнати протиправними дії відповідача з відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1 та надання її заявнику у власність.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1, колегія суддів зазначає.

Встановлений статтею 123 Земельного кодексу України порядок передачі в користування земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема у разі формування нових земельних ділянок, передбачає обов'язок відповідного суб'єкту землеустрою перевірити відповідність поданих проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, матеріалів їх погоджень, матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) на відповідність їх вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

За результатами такої перевірки та у разі відповідності поданої землевпорядної документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою, а в протилежному випадку рішення про відмову у затвердженні проекту.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем перевірки поданого позивачем проекту землеустрою на відповідність його вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів як умови затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності у власність, тому у задоволенні позову про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою слід відмовити.

При суд апеляційної інстанції зазначає, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено, шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву та прийняти рішення відповідно до вимог земельного законодавства.

Також, колегія суддів наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом обставинам у цій справі.

Дотримуючись порядку надання земельної ділянки у власність за проектом землеустрою щодо її відведення, установленого статтями 118, 123, 186-1 ЗК України, відповідач, за умови встановлення факту відсутності підстав для відмови у затвердженні поданого проекту землеустрою (якими є лише невідповідність проекту та матеріалів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів), повинен прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання земельної ділянки у власність позивачу.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергодарської міської ради в особі міського голови ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року в адміністративній справі №808/2564/18 за позовом ОСОБА_2 до Енергодарської міської ради в особі міського голови ОСОБА_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року в адміністративній справі №808/2564/18 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Енергодарської міської ради з відмови ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1 та надання її заявнику у власність.

Зобов'язати Енергодарську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1 та прийняти рішення відповідно до вимог земельного законодавства.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя І.В. Юрко