Справа № 760/27140/18
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1704/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі головуючого- судді Шереметьєвої Л.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Матвійчука Олексія Володимировича, 3-я особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суддя

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову серії НАВ №602754 від 16 вересня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Посилається в позові на те, що 16 вересня 2018 року відповідачем винесено постанову серії ЕАВ №602754 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв'язку з тим, що він, на думку відповідача, рухався з несправною підсвіткою номерного знака та при перевірці документів не мав у наявності посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР України.

Вважає постанову необґрунтованою, оскільки він Правил дорожнього руху не порушував.

Зазначив, що 16 вересня 2018 року він перебував біля свого транспортного засобу, який був припаркований на узбіччі дороги з відкритим капотом, в той час до нього підійшли працівники поліції та попросили надати документи на автомобіль та посвідчення водія

Вважає, що у відповідача не було підстав для складання відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає лише у випадку керування транспортним засобом.

Також зазначив, що відповідач виніс постанову на місці зупинки його транспортного засобу, хоча закон, на його думку, дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 06 листопада 2018 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач та представник третьої особи отримали копію ухвали про відкриття провадження 12 листопада 2018 року.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник третьої особи надав суду пояснення по суті справи, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними.

Зазначив, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з місця події.

Відповідач, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, виніс постанову, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного просив відмовити у позові.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 16 вересня 2018 року відповідачем була винесена постанова серії ЕАВ №602754 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З постанови вбачається, що 16 вересня 2018 року позивач у м. Києві по вул. Вишгородській, 2/1, керував автомобілем марки «Volkswagen», н.з. LCH40173, з непрацюючою підсвіткою номерного знаку, та при перевірці документів не мав у наявності посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР України.

Диспозиція частини 1 статті 126 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В свою чергу порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи .

Водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2)якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається зі змісту постанови підставою для перевірки документів позивача стало те, що на автомобілі позивача не працювала підсвітка номерного знаку, що тягне за собою відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Тобто, це давало відповідачу підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

В той же час, посилаючись на порушення позивачем правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за це порушення, якщо таке мало місце, не виносилася.

В той же час, була винесена постанова за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: в зв?язку з не пред'явленням позивачем посвідчення водія.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Наявність чи відсутність у водія водійського посвідчення, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», не могла бути підставою для зупинки транспортного засобу, в разі його руху, так як не могла бути встановлена поліцейським.

Виходячи з цього, суд вважає, що обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати водійське посвідчення, були відсутні.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, не надавши суду відзив на позовну заяву, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не надав, приведені ним твердження не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, приведені в позові обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 1, 126 ч.1, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №602754 від 16 вересня 2018 року, винесену поліцейським роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Матвійчуком Олексієм Володимировичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва