Справа № 338/1352/14-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 338/1352/14-а

адміністративне провадження № К/9901/5813/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 338/1352/14-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними;

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області (суддя Битківський Л. М.) від 22 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Большакової О. О., Глушка І. В., Макарика В. Я.) від 30 квітня 2015 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У вересня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області (далі - УПФУ у Богородчанському районі), в якому просив:

- визнати неправомірною відмову в перерахунку пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу;

- зобов'язати відповідача зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи з 16 травня 1986 року по 27 червня 1994 року як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі;

- зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію з врахуванням пільгового обчислення стажу з 24 лютого 2011 року (з моменту призначення пенсії);

- стягнути з відповідача витрати пов'язані з розглядом справи.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 24 лютого 2011 року перебуває на обліку в УПФУ у Богородчанському районі та отримує пенсію за віком. Дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме щодо відмови зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності є неправомірними, необґрунтованими та такими, що порушують його пенсійні права.

3. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФУ у Богородчанському районі про визнання неправомірними дій щодо не включення до пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі - залишено без розгляду за період з 24 лютого 2011 року по 04 березня 2014 року на підставі ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

4. Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року, позов задоволено частково:

- визнано неправомірною відмову УПФУ у Богородчанському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з врахуванням пільгового стажу;

- зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачу, зарахувавши в пільговому обчисленні період роботи з 16 травня 1986 року по 27 червня 1994 рік, як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців;

- зобов'язано відповідача зробити перерахунок пенсії, що виплачується позивачу з врахуванням пільгового стажу з 05 березня 2014 року.

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, УПФУ у Богородчанському районі звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на недотримання норм матеріального права, просить скасувати постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги управління в повному обсязі та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2015 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. Вищим Адміністративним судом України справа до розгляду не призначалась.

8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. 18 січня 2018 року касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року у справі № 33/1352/14-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

11. Станом на 13 лютого 2019 року відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходив.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач - ОСОБА_2 є пенсіонером і перебуває на обліку в УПФУ у Богородчанському районі та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24 лютого 2011 року.

13. Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_2 з 16 травня 1986 року по 27 червня 1994 року працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді вантажника та помічника бурильника (наказ на прийом від 15 травня 1986 року № 423) вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі, а саме в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області, що також підтверджується довідками Прикарпатським управлінням борових робіт від 16 лютого 2011 року № 10-14 та Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 08 серпня 2014 року № 10-1067.

14. На звернення позивача від 24 липня 2014 року про нарахування пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі УПФУ у Богородчанському районі листом від 27 липня 2014 року № 10/Д-7 відмовило позивачу в такому перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що пільгове обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі проводиться на підставі письмового трудового договору, в якому обумовлено термін дії та пільги, які отримував працівник, або інших документів, що підтверджують право на пільги працівників, що працювали в районах Крайньої Півночі.

15. Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із наявності у позивача права на обчислення пільгового страхового стажу роботи за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, оскільки з наданих ним документів вбачається той факт, що працюючи в районі Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, він користувався пільгами передбаченими Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі Указ від 10 лютого 1960 року).

17. Висновок відповідача про те, що обов'язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік 6 місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, суд першої інстанції визнав помилковим з огляду на приписи п. 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 26 липня 2006 року № 32-V), згідно до якої пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

18. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суди попередніх інстанцій виходили з наступного законодавчого регулювання спірних правовідносин: п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; пп «д» п. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»; п. 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та п. 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

19. За вказаних обставин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про зобов'язання відповідача зарахувати в пільговому обчисленні відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року період роботи позивача в районах Крайньої Півночі та в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з 16 травня 1986 року по 27 червня 1994 рік, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців та зобов'язати зробити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу з 05 березня 2014 року.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

20. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що зарахування позивачу періоду роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за період з 16 травня 1986 року по 27 червня 1994 року в кратному розмірі (один рік за півтори) не можливе у зв'язку з не підтвердженням цього періоду роботи укладеними договорами або іншими документами, які б засвідчували його право на пільги, передбачені законодавством.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

22. Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» Ямало-Немецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі.

23. Згідно абз. 1, 2 п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року №1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі».

24. Статтями 1- 4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності.

25. Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

26. Про надання пільг, передбачених ст. 1- 4 Указу від 10 лютого 1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених ст. 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28 (далі - Інструкція).

27. Згідно п. 6 Інструкції пільги, передбачені Указами Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26 вересня 1967 року № 1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі», надаються працівникам експедицій, цілорічних партій, нафторозвідок, загонів, які розташовані (базуються) у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також працівникам експедицій та інших геологорозвідувальних і топографо-геодезичних організацій, які розташовані (базуються) поза районами Крайньої Півночі і місцевостями, прирівняними до районів Крайньої Півночі, направленим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, в цілорічні партії, нафторозвідки, загони.

28. Абзацом 1 п. 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31 грудня 1987 року № 794/33-82, встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1- 4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

29. Отже, пільги, передбачені ст. 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

30. Як свідчить довідка Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 08 серпня 2014 року № 10-1067 /а. с. 15/, ОСОБА_2 працював вантажником, помічником бурильника з 16 травня 1986 року (наказ на прийом від 15 травня 1986 року № 423) по 27 червня 1994 року вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області), до його заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалась додаткова відпустка в кількості 18 днів за роботу в районах Крайньої Півночі. Режим роботи - 15 робочих днів у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та районах Крайньої Півночі в місяць по 12 год. за добу + К1, К2 (дні перельоту літаком на роботу і назад на відпочинок) і з таким же періодом відпочинку по місцю постійного проживання (прописки) з відпрацюванням місячної та річної норм робочого часу.

31. Отже, на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені ст. 1- 4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені ст. 5 цього ж Указу, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

32. Вищевказані висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 27 жовтня 2015 року у справі № 21-3324а15 та від 13 квітня 2016 року у справі № 344/9046/15-а, а також у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 338/1152/14-а (провадження № К/9901/30418/148) та від 11 грудня 2018 року у справі № 338/1096/15-а (провадження № К/9901/18711/18).

33. З урахуванням вищенаведеного, підстави для зарахування позивачу в пільговому обчисленні за 1 рік - 1 рік і 6 місяців період роботи вахтовим методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, за спірний період - відсутні.

34. Статтею 351 КАС України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

35. З урахуванням наведеного Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанції неправильно застосували норми матеріального права, що, за правилами ст. 351 КАС України, є підставою для скасування судових рішень повністю і ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

36. Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб'єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року у справі № 338/1352/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб