Справа № 756/17125/14-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2019 року

Київ

справа №756/17125/14-а

адміністративне провадження №К/9901/6192/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року (судді Горяйнов А.М., Мамчур Я.С., Шостак О.О.) у справі № 756/17125/14-а за його позовом до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва (далі - управління ПФУ) про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати неправомірними дії управління ПФУ щодо не проведення оптимізації відповідно до заяви про перерахунок пенсії з 01 листопада 2014 року, якою виключити (оптимізувати) періоди з 01 липня 1992 року по 30 квітня 1993 року, червень 1993 року, листопад 1993 року, квітень 1994 року, період з 01 листопада 1995 року по 31 грудня 1995 року, лютий 1996 року, періоди з 01 травня 1996 року по 30 червня 1996 року, з 01 вересня 1996 року по 30 квітня 1997 року, з 02 жовтня 2000 року по 31 грудня 2000 року, з 01 лютого 2001 року по 31 березня 2001 року, травень 2001 року, періоди з 01 грудня 2002 року по 30 квітня 2003 року, з 01 березня 2005 року по 31 травня 2005 року, вересень 2005 року, листопад 2005 року, березень 2006 року, травень 2006 року, період з 01 лютого 2008 року по 31 травня 2008 року, листопад 2008 року та період з 01 січня 2009 року по 31 березня 2010 року, а також зобов'язати перерахувати пенсію, взявши у розрахунок заробітну плату із середнім заробітком для обчислення 5087 грн 70 коп., виключивши вищевказані періоди, та виплачувати пенсію з 01 листопада 2014 року із урахуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення оптимізації не менше ніж 3.51647.

Вимоги мотивував тим, що він не використав у повному обсязі свого права на виключення із заробітної плати (доходу) періоду до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що надасть можливість збільшити коефіцієнт заробітної плати та отримувати збільшений розмір пенсії.

Оболонський районний суд м. Києва постановою від 03 серпня 2015 року постановою від 07 вересня 2015 року позов задовольнив частково. Не погодився суд з розміром індивідуального коефіцієнту, визначеного позивачем для обчислення пенсії після оптимізації.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 вересня 2015 року постанову суду першої інстанції скасував та постановив нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду апеляційної інстанції та подав касаційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд переглянув судові рішення в межах доводів касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058- ІV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Як убачається з матеріалів справи, для обчислення пенсії позивачу враховано заробітну плату з 01 липня 1992 року по 30 червня 1997 року та з 02 жовтня 2000 року по 31 березня 2010 року, що відповідає зазначеним положенням Закону № 1058- ІV.

Відповідно до частини першої статті 40 цього Закону, за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, при обчисленні пенсії з розрахунку заробітної плати виключено період оптимізації з 01 липня 1995 року по 31 травня 2003 року - 41 місяць.

Позивач вважає, що він не в повній мірі скористався своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою Закону та просив виключити з розрахунку періоди: з 01 липня 1992 року по 30 квітня 1993 року, червень 1993 року, листопад 1993 року, квітень 1994 року, з 01 листопада 1995 року по 31 грудня 1995 року, лютий 1996 року, з 01 травня 1996 року по 30 червня 1996 року, з 01 вересня 1996 року по 30 квітня 1997 року, з 02 жовтня 2000 року по 31 грудня 2000 року, з 01 лютого 2001 року по 31 березня 2001 року, травень 2001 року, з 01 грудня 2002 року по 30 квітня 2003 року, з 01 березня 2005 року по 31 травня 2005 року, вересень 2005 року, листопад 2005 року, березень 2006 року, травень 2006 року, з 01 лютого 2008 року по 31 травня 2008 року, листопад 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 березня 2010 року, що разом становить 60 місяців та є періодом до 60 календарних місяців страхового стажу і є періодами незалежно від перерв.

За приписами згаданої частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV період оптимізації до 60 календарних місяців складається з: будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону; будь-якого періоду страхового стажу підряд, при цьому, сума вказаних періодів не може бути більшою 10% страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Інакше кажучи, за цими нормами права пенсіонер вправі вимагати виключити з періодів страхового стажу з 1 липня 2000 року і обраних ним періодів до початку липня 2000 року 10 % найменш вигідних за коефіцієнтами заробітної плати періодів страхового стажу поспіль. Періоди страхового стажу можуть бути різні, складатися з кількох часових проміжків часу.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058- ІV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Як вбачається з матеріалів справи та касаційної скарги, позивач просить зробити перерахунок пенсії шляхом виключення періодів, що не йдуть підряд, а виокремлені вибірково, складаються з окремих місяців чи кількох місяців поспіль, часто чергуються та перебувають упереміш з періодами страхового стажу, який пенсіонер не бажає виключати, але між цими періодами виключені періоди утворюють ряд страхового стажу, з наявністю якого закон дозволяє провести обчислення і призначення максимально можливої пенсії.

За положеннями частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV пенсіонер за бажанням може додатково бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону.

Згідно пунктів 8, 13, 14 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, Службі безпеки України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також в органах Міністерства внутрішніх справ України; особи, які відповідно до законів отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Зазначені вище періоди можуть виключатись понад норму встановлену Законом щодо 60 календарних місяців, але не більше 10% страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

У контексті конкретних обставин цієї справи суд апеляційної інстанції зазначив, що жодних доказів того, що у страховому стажі позивача, який врахований для обчислення пенсії, були наявні зазначені вище періоди, які виключаються додатково, понад норму встановлену Законом щодо 60 календарних місяців, у справі немає.

Зазначив суд й про те, що періоди, які просить позивач виключити при перерахунку пенсії, не є періодами, які йдуть підряд і мають враховуються незалежно від перерв у відповідності до положень частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV.

Наголосив й на тому, що сума періодів страхового стажу підряд, яка не може бути більшою 10 відсотків страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі, для обрахунку пенсії позивача, була дотримана.

У касаційній скарзі заявлені й інші доводи, які не спростовують вищенаведені основні правові висновки цього суду.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко