Справа № 200/10246/18-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р. Справа№200/10246/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Голуб В.А.,

при секретарі - Прокопчук Я.М.,

за участю:

представника відповідача - Голуба М.І.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584.

В обґрунтування вимог зазначає те, що винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584, якими йому визначено суму податкового зобов'язання за платежем 18010300: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки..» за 2017 рік є протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки ставка податку (п. 266.5 Податкового кодексу України) та порядок обчислення суми податку (п. 266.7 Податкового кодексу України) на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, були по-новому встановлені Верховною Радою України згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року № 909-VIII. Зазначає, що пунктом 7 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону від 24.12.2015 року № 909-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України. Водночас пунктом 4 цього розділу визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про основні засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Згідно з підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. При цьому, надсилання податкових повідомлень-рішень за 2016 та 2017 роки одночасно є порушенням вимог чинного законодавства. З зазначених причин позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584.

Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що податок на майно, як обов'язковий місцевий податок, підлягає сплаті відповідно до норм ст. 266 Податкового кодексу України безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 13 Податкового кодексу України. При цьому, Маріупольською міською радою 27.02.2015 року прийнято рішення № 6/46-5136 «Про затвердження Положень про місцеві податки і збори у м. Маріуполі», з урахуванням внесених змін. Згідно з п. 6.2 Положення встановлено податок на об'єкти нежитлової нерухомості, що знаходиться у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1, 0 % мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Крім того, рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 року № 7/14-1054 внесено зміни до вищевказаного рішення та встановлено податок на об'єкти нежитлової нерухомості, що знаходиться у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 0,5 % мінімальної заробітної плати. На підставі вказаних даних позивачу обчислено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік та прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. За таких обставин, відповідач вважає податкові повідомлення-рішення правомірними та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584 та відкрито провадження по справі № 200/10246/18-а. Призначено підготовче засідання по адміністративній справі № 200/10246/18-а за правилами загального позовного провадження на 13 годину 00 хвилин 14.11.2018 року.

Підготовче засідання відкладено з 14.11.2018 року на 05.12.2018 року об 11:00 год. за заявою відповідача.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року витребувано у ОСОБА_2 правовстановлюючі документи щодо нерухомого майна, відносно якого винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584. Оголошено перерву у підготовчому засіданні по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584 до 12-00 год. 10.01.2019 року. Продовжено строк підготовчого провадження по адміністративній справі, - на тридцять днів з ініціативи суду.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584. Призначено судовий розгляд по суті на 10 годину 00 хвилин 06 лютого 2019 року.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України), суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідач - Головне управління ДФС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.07.2016 року позивач передав у власність покупця 1/2 частку нежитлового приміщення загальною площею 30,3 кв.м за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Пилипа Орлика, буд. 88, приміщення № 172 (а.с. 33). В свою чергу ? власності залишилась у позивача.

Також ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, б.190, прим 46 (а.с.34).

Крім того, позивач володіє нежилим приміщенням за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, б.31/33, прим.36 (а.с.35).

Маріупольською міською радою Донецької області 27.02.2015 року прийнято рішення № 6/46-5136 «Про затвердження Положень про місцеві податки і збори у м. Маріуполі», з урахуванням внесених змін. Крім того, рішенням Маріупольської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року № 7/14-1054 внесено зміни до вищевказаного рішення та встановлено податок на об'єкти нежитлової нерухомості, що знаходяться у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 0,5 % мінімальної заробітної плати. Вказані нормативно-правові акти знаходяться у загальному доступі та розміщені на веб сайті Маріупольської міської ради Донецької області (https://mariupolrada.gov.ua).

Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584 із зобов'язанням позивача сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 731,20 грн, 484,80 та 1374,40 грн відповідно (а.с.8-10).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі даних Державного реєстру речових прав сформовано податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року, запроваджено з 01.01.2015 року податок на майно, що відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України включає в себе, зокрема, спірний податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Таким чином, позивач у зв'язку з тим, що є власником об'єктів нежитлової нерухомості є платником податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

Згідно з пп. 266.3.1 - 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Водночас, статтею 10 ПК України встановлено перелік місцевих податків, в якому податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прямо не передбачений.

Натомість, є податок на майно (підпункт 10.1.1 пункт 10.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено пунктом 7.1 статті 7 ПК України.

Згідно із пунктом 10.3 статті 10 ПК України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до положень пункту 12.3 статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зі змісту наведених законодавчих норм вбачається, що встановлення податку на майно, зокрема, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить у повноваження місцевої ради, яка має прийняти відповідне рішення.

Згідно з пунктом 8.3. статті 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» рекомендовано органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Наведене відповідає вимогам пункту 10.2 статті 10 ПК України, згідно з яким саме місцеві ради обов'язково установлюють податок на майно, а також кореспондує положенням пункту 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 143 Конституції України.

Маріупольською міською радою Донецької області 27.02.2015 року прийнято рішення № 6/46-5136 «Про затвердження Положень про місцеві податки і збори у м. Маріуполі», з урахуванням змін, внесених рішенням від 28.01.2016 року № 7/4-37. Згідно з п. 6.2 встановлено податок на об'єкти нежитлової нерухомості, що знаходиться у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1,0 % мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. В подальшому Маріупольською міською радою Донецької області внесено зміни до вищевказаного рішення та встановлено податок на об'єкти нежитлової нерухомості, що знаходиться у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 0,5 % мінімальної заробітної плати.

Як зазначено вище, на підставі даних реєстру прав на нерухоме майно відповідачем було сформоване спірні податкові повідомлення-рішення, виходячи зі визначених Маріупольської міської радою Донецької області ставок.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на порушенням вимог чинного законодавства при одночасному надсиланні податкових повідомлень-рішень за 2016 та 2017 роки. Оскільки по-перше, податкові повідомлення-рішення за 2016 року не є предметом дослідження у даній справі. Що стосується спірних податкових повідомлень-рішень, то вони були винесені 12.06.2018 року відповідно до приписів ПК України, а саме до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітнім) періодом (роком).

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною першою - третьою статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584.

Питання судових витрат не вирішується у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246,250,295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.06.2018 року № 0-0584, № 0-0584, № 0-0584, - відмовити.

Повний текст рішення складено 15.02.2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голуб В.А.