Справа № 826/5307/17
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5307/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кучми А.Ю., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глорія Трейд» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2018 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна бізнес груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глорія Трейд» про визнання протиправними рішення та дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» (далі - позивач, ТОВ «АНЦ ТМ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач 1), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач 2), треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна бізнес груп» (далі - третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глорія Трейд» (далі - третя особа 2) про:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природною середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про демонтаж, викладене у формі доручення №064-12190 від 14.12.2016 р. Комунальному підприємству «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

- визнати протиправними дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо демонтажу (знищення) будівлі за адресою АДРЕСА_1, в якій знаходилася аптека № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ».

- стягнути з Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» (п/р № 1617 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО: 334851) грошові кошти у розмірі 385 602,08 грн. на відшкодування шкоди, завданої знищенням приміщення аптеки № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» (яка знаходилася в будівлі за адресою АДРЕСА_1, товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися в аптеці та на фасаді аптеки, лікарських засобів, виробів, медичного призначення, засобів особистої гігієни та іншого товару, які знаходилися в аптеці.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про те, що спірним дорученням відповідачем 2 прийнято рішення про вжиття заходів з демонтажу тимчасових споруд торгівельного, побутового призначення, хоча об'єкт який було демонтовано не відноситься до «Тимчасових споруд або елементів благоустрою», а є об'єктом нерухомого майна.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем та третьою особою 2 подано апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не у повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що 11.12.2016 року інспектором відповідача 2 було проведено перевірку правомірності розміщення тимчасових споруд (торгівельних рядів ролетів або кіосків) встановлених на АДРЕСА_1. про що складено відповідні приписи №1620358, 1620359, 1620360 відносно ТОВ «Торговий дім «Глорія Трейд», та запропоновано позивачу надати проектно-дозвільну документацію на розміщення тимчасових споруд. Також було запропоновано у разі відсутності проектно-дозвільної документації демонтувати тимчасові споруди власними силами.

У зв'язку з невиконанням виданих відповідачем 2 приписів №1620358, 1620359, 1620360, відповідачем-1 останнім прийнято рішення (доручення) №648/9734 відносно ТОВ «Торговий дім «Глорія Трейд» про демонтаж вказаного елементу благоустрою - торгівельних рядів з ролетів або кіосків та доручено відповідачу 2 вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та елементів благоустрою, про що проінформувати відповідача 2 у встановленому законодавством порядку.

Відповідачем 1 були вчинені дії із демонтажу, про що складено відповідні акти із описом майна.

Вважаючи доручення відповідача 1 виданим неправомірно, позивач просить скасувати оскаржуване доручення і визнати протиправними дії відповідачів з виконання цього доручення.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природною середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про демонтаж, викладене у формі доручення №064-12190 від 14.12.2016 р. Комунальному підприємству «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та визнання протиправними дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо демонтажу (знищення) будівлі за адресою АДРЕСА_1, в якій знаходилася аптека № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; обов'язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України)

Колегія суддів звертає увагу на матеріали справи, пояснення та заперечення сторін та зазначає, що перевірка правомірності розміщення тимчасових споруд (торгівельних рядів ролетів або кіосків) встановлених на АДРЕСА_1 проведена відносно ТОВ «Торговий дім «Глорія Трейд».

Окрім зазначеного, приписи №1620358, 1620359, 1620360 видано відносно ТОВ «Торговий дім «Глорія Трейд».

Та, у зв'язку з невиконанням виданих відповідачем 2 приписів №1620358, 1620359, 1620360, відповідачем-1 останнім прийнято рішення (доручення) №648/9734 про демонтаж вказаного елементу благоустрою - торгівельних рядів з ролетів або кіосків та доручено відповідачу 2 вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та елементів благоустрою, про що проінформувати відповідача 2 у встановленому законодавством порядку.

Суд апеляційної інстанції, зазначає, що документи на підтвердження права власності на приміщення в якому проводилась перевірка відповідачем 2 належить ТОВ «Торговий дім «Глорія Трейд», а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно СТА 127733 від 17.07.2014 року, індексний номер 24370544, видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві.

Та вказує, що ТОВ «Аптека низьких цін» лише орендувало нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 відповідно до договору суборенди №2/2015-03/К від 25.03.2015 р. у ОСОБА_2 ( орендар ), власником якого є ТОВ «Торговий дім «Глорія Трейд» відповідно до свідоцтва про право власності від 17.07.2014 року.

Крім того, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи учасників справи стосовно заявлених позовних вимог, у даному випадку колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «Аптека низьких цін» є неналежним позивачем у справі, який би мав звертатись з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природною середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про демонтаж, викладене у формі доручення №064-12190 від 14.12.2016 р. Комунальному підприємству «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та визнання протиправними дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо демонтажу (знищення) будівлі за адресою АДРЕСА_1, в якій знаходилася аптека № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ».

Таким чином зазначені вище що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» (п/р № 1617 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО: 334851) грошові кошти у розмірі 385 602,08 грн. на відшкодування шкоди, завданої знищенням приміщення аптеки № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» (яка знаходилася в будівлі за адресою АДРЕСА_1, товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися в аптеці та на фасаді аптеки, лікарських засобів, виробів, медичного призначення, засобів особистої гігієни та іншого товару, які знаходилися в аптеці, колегія суддів зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дані правовідносини є суто цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно - владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів зазначає, що публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника. Тобто, для наявності такого спору є обов'язковим наявність зв'язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку, спір виник між юридичною особою та Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунальним підприємством «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з приводу права власності на грошові кошти (майно), на відшкодування шкоди, завданої знищенням приміщення аптеки № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» (яка знаходилася в будівлі за адресою АДРЕСА_1, товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися в аптеці та на фасаді аптеки, лікарських засобів, виробів, медичного призначення, засобів особистої гігієни та іншого товару, які знаходилися в аптеці.

З огляду на зміст даної позовної вимоги, характеру спірних правовідносин, та обставин встановлених судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір, що виникає при врегулюванні договірних відносин, які підлягають врегулюванню на підставі норм Господарського кодексу України, в порядку господарського судочинства.

Отже, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому провадження у справі, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, підлягає закриттю.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, варто виходити з визначень, наведених у ст.1 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов, як участь у спорі відповідних суб'єктів, наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Оскільки в основі позовних вимог лежать організаційні та майнові відносини, що склалися між суб'єктами щодо певного об'єкта власності, то спір, що виникає з цих правовідносин за участі фізичних осіб щодо приватизації майна, з огляду на його суб'єктний склад та правовий зміст може розглядатися, за наявності для цього підстав, у порядку господарського судочинства. Захист цивільного права, в тому числі права власності, не може здійснюватися поза межами, встановленими чинним законодавством, всупереч приписам законодавства, з порушенням прав інших суб'єктів правовідносин.

Захищаючи свої цивільні права, особа не може ставити питання про зобов'язання іншої особи в судовому порядку до вчинення дій, що суперечать чинному законодавству.

Окрім того, згідно роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», зокрема, у пунктах 1.5, 1.6 вказано, що підвідомчими господарським судам на підставі пункту 3 частини 1 статті 19 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що предметом адміністративного позову може бути визнання неправомірними лише тих рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які безпосередньо впливають на права та обов'язки позивача у сфері саме публічно-правових відносин.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що спір, з метою вирішення якого позивач звернувсь до суду, виник з приводу права власності на грошові кошти (майно), на відшкодування шкоди, завданої знищенням приміщення аптеки № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ».

Тобто, даний позов спрямований на захист прав у сфері господарсько-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україно Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 - кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Рішення «Рінгайзен проти Австрії» (Ringeisen c/Autriche) від 16 липня 1971 р. поширив дію п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на сферу оскарження актів адміністрації, зазначивши, що поняття «спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру» охоплює всі справи, результат яких має вирішальне значення для приватних прав і обов'язків, а характер законодавства, яке регулює визначене питання, як справа має бути вирішена (цивільне, господарське, адміністративне право тощо), та орган, який наділено юрисдикцією з цього питання (звичайний суд, адміністративний орган тощо), не мають при цьому великого значення

За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України», суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що суд першої інстанції наведеного не врахував та розглянув справу за правилами адміністративного судочинства.

21 грудня 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глорія Трейд» подано заяву про виправлення описки.

Надаючи оцінку зазначеній вище заяві, колегія суддів зазначає наступне.

Так, підстави щодо виправлення описки визначено ст.253 КАС України.

Проте, колегія суддів надаючи оцінку обставинам, матеріалам справи а також зазначеній вище заяві приходить до висновку щодо часткового її задоволення та повернення надміру сплаченого збору.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року апеляційну скаргу Товариства «Торговий дім «Глорія Трейд» залишено без руху у зв'язку із несплатою судового збору.

У відповідності до пп.2) п.3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (чинного на момент звернення з апеляційною скаргою) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду - 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Розмір заробітної плати станом на 01.01.2017 року становив - 1 600, 00 грн.

При зверненні до адміністративного суду заявлено дві вимоги немайнового характеру, отже за подання апеляційної скарги загальна сума до сплати становить: 1 600, 00 грн. *2 *150% = 4 800, 00 грн.

Сплата судового збору підтверджується квитанцією №19180890/К від 26.11.18 року, у сумі - 4 632,00 грн. (а.с.236) та квитанцією №1-1885к від 28.12.2018 (а. с. 21) у сумі - 8 767, 05 грн.

Проте, апелянтом відповідно до квитанції №1-1885к від 28.12.2018 надміру сплачено суму судового збору у розмірі 8 599, 05 грн. ((4 632, 00 грн. + 8 767, 05 грн.) - 4 800, 00 грн.)

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про повернення надміру сплаченого судового збору, у розмірі 8 599, 05 грн. та стягнення означених коштів з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глорія Трейд».

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення з Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» (п/р № 1617 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО: 334851) грошових коштів у розмірі 385 602,08 грн. та закриття провадження у справі, роз'яснивши позивачеві право на звернення з позовом до суду господарської юрисдикції.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2018 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 139, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глорія Трейд» - задоволити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2018 року - скасувати.

Винести нове рішення, яким у задоволенні адміністративним позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна бізнес груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глорія Трейд» в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природною середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про демонтаж, викладене у формі доручення №064-12190 від 14.12.2016 р. Комунальному підприємству «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та визнання протиправними дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо демонтажу (знищення) будівлі за адресою АДРЕСА_1, в якій знаходилася аптека № 19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» - відмовити.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна бізнес груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глорія Трейд» в частині позовних вимог про стягнення з Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін ТМ» (п/р № 1617 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО: 334851) грошових коштів у розмірі 385 602,08 грн. - закрити.

Повернути надміру сплачену суму судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глорія Трейд» (адреса: м. Київ, вулиця Кульженків Сімї, будинок 35, 04201, ) у розмірі 8 599 (восьми тисяч п'ятсот дев'яносто дев'яти) гривень 05 копійок, шляхом стягнення з Державного бюджету України

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 14 лютого 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: А.Ю. Кучма,

О.Є. Пилипенко