Справа № 826/15188/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 лютого 2019 року м. Київ№ 826/15188/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Шрамко Ю.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані»

до Київської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Одноосібне товариство з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Пірін Інвест Компанія») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач, КМР), в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради №284/5096 від 02 грудня 2010 року, в частині включення до Переліку об'єктів комунальної власності міста Києва житлового будинку за адресою: місто Київ, вулиця Десятинна, будинок 7.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він є власником приміщень з №1 по №13 групи нежитлових приміщень №9 в будинку №7 по вулиці Десятинна в місті Києві (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна ), на підставі договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 03 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за №1471.

Згідно з додатком №10 до рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», вказаний будинок №7 по вулиці Десятинній в місті Києві був віднесений до об'єктів комунальної власності.

Позивач вважає, що вказане рішення Київської міської ради в частині віднесення будинку №7 по вулиці Десятинній до об'єктів комунальної власності є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до положень чинного законодавства України, Київська міська рада здійснює управління комунальною власністю від імені територіальної громади міста Києва, проте, не відповідач не наділений повноваженнями самостійно вирішувати питання про переведення в комунальну власність певного об'єкту нерухомості без узгодження зі співвласниками такого об'єкту.

На думку позивача, останній нарівні з іншими співвласниками квартир, які були приватизовані або придбані ними у власність у вказаному будинку, має право здійснювати право спільної часткової власності відносно даного будинку за їхньою згодою, тому, прийняття оскаржуваного рішення відповідачем щодо передачі, зокрема, вказаного будинку в комунальну власність можливе лише за наявності обов'язкової відповідної згоди співмешканців будинку.

Оскільки співмешканці будинку такої згоди не надавали відповідачу, позивач вважає оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню в частині внесення будинку №7 по вулиці Десятинній в місті Києві до Переліку об'єктів комунальної власності.

Також, позивач послався й на те, що передаючи до об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва будинок №7 по вулиці Десятинній в місті Києві, відповідач порушив право співвласників житлового будинку користуватися та розпоряджатися допоміжними приміщеннями.

Враховуючи вказані вище обставини, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача послався на те, що згідно з рішенням Київської міської ради від 27 грудня 2001 року №208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» житловий будинок по вулиці Десятинній 7а у місті Києві разом з нежитловими приміщеннями загальною площею 115,4 кв.м віднесено до комунальної власності територіальної громади Шевченківського району міста Києва (пункт 344 таблиці 7 додатку 11).

В подальшому, рішенням Київської міської ради №284/5096 від 02 грудня 2010 року «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», вказане майно включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва під порядковим №389 у додатку 10.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» спірне майно віднесено до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації під порядковим номером 389 таблиці 5 Додатку №10 та відповідно розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція», закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва».

Оскільки житловий будинок 7а по вулиці Десятинній в місті Києві є житловим будинком, зміна правового режиму приміщень у ньому можлива внаслідок приватизації житлових та нежитлових приміщень. У зв'язку з цим, приміщення державного житлового фонду у місті Києві (житлові і нежитлові), які не були відчужені на користь фізичних та/або юридичних осіб, належать до комунальної власності територіальної громади міста. При цьому, державна реєстрація права комунальної власності на об'єкти нерухомого майна для підтвердження правового титулу територіальної громади як власника певного об'єкту нерухомості не вимагається.

Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що постановою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №910/16133/16, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 06 липня 2017 року, витребувано з чужого незаконного володіння ПП «Інвест Д» нежитлові приміщення загальною площею 115,4 кв.м входять до приміщень з №1 по №13 групи нежитлових приміщень №9 загальною площею 136,7 кв.м по вулиці Десятинній в місті Києві.

В рамках розгляду вказаної вище господарської справи було проведено експертизу, якою було встановлено, що житловий будинок з нежитловими приміщеннями площею 115,4 кв.м включений до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва на вулиці Десятинній 7а та приміщення з №1 по №13 групи нежитлових приміщень в будинку №7 по вулиці Десятинній є приміщеннями, які входять в останні, оскільки фактично наявний один будинок №7 на вулиці Десятинній в місті Києві.

Також, представник відповідача зазначив, що під час розгляду господарської справи судом було встановлено, що нежитлові приміщення загальною площею 115,4 кв.м., які розташовані в будинку 7 на вулиці Десятинній у місті Києві, які входять до приміщень з №1 по №13 групи нежилих приміщень №9 загальною площею 136,7 кв.м по вулиці Десятинній №7 належить до об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Шевченківському районі на підставі рішення Київської міської ради «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 02 грудня 2010 року №284/5096.

Рішення Київською міської радою на відчуження таких приміщень не приймалось, а тому право власності територіальної громади міста Києва не припинилось.

Крім того, представник відповідача послався й на те, що вказаним рішенням встановлено ланцюг відчужень майна територіальної громади міста Києва, починаючи з первинної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на підставі рішення Брянківського міського суду Луганської області від 21 травня 2012 року, при цьому Київська міська рада як дійсний власник майна участі у судовій справі не приймала.

Суди у господарській справі встановили, що власником зазначеного майна є територіальна громада міста Києва, а також те, що майно підлягає витребуванню в порядку статті 388 Цивільного кодексу України від ПП «Інвест Д».

Всупереч встановленим судовим рішенням, яке набрало законної сили 10 жовтня 2017 року, про що було відомо ПП «Інвест Д», останній, не будучи власником спірних приміщень, здійснив відчуження майна на користь позивача.

Станом на теперішній час в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває господарська справа №910/5468/18 за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач набув право власності на майно в особи, яка не мала права його відчужувати, однак навіть така реєстрація права власності відповідно до статті 346 Цивільного кодексу України не є підставою припинення права власності дійсного власника, у зв'язку з реєстрацією договорів купівлі - продажу за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбулось без участі та поза межами волі дійсного власника.

У зв'язку з вищевикладеним представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наданої суду копії договору купівлі - продажу від 03 квітня 2018 року, укладеного між Приватним підприємством «Інвест Д» (Продавець) та Одноосібним товариством з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» (Покупець), посвідченого приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Черкасовою Н.Б. та зареєстрованого у реєстрі №1471, продавець зобов'язався передати у власність покупцю, а покупець зобов'язався прийняти нежитлове приміщення з №1 по №13 групи нежилих приміщень №9 (літ. А). що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Десятинна, будинок 7 (сім).

З наданої суду копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №119536545 від 03 квітня 2018 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Н.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення з №1 по №13 групи нежилих приміщень №9 (літ. А) за адресою: місто Київ, вулиця Десятинна, 7, загальною площею 136,7 кв.м за Одноосібним товариством з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані», індексний номер рішення 40466893.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2010 року Київською міською радою прийнято рішення №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», яким затверджено переліки об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками 1- 10 до цього рішення.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що згідно з додатком №10 до рішення Київської міської ради №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» до об'єктів комунальної власності віднесено житловий будинок, розташований за адресою: місто Київ, вулиця Десятинна, 7а.

У відповідності до відомостей, які містяться у відповіді від 21 листопада 2018 року №062/06/08-10193 на адвокатський запит представника позивача Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), будинок №7 та будинок №7а на вулиці Десятинній в місті Києві є одним і тим самим будинком, що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» від 05 жовтня 2016 року №126.

Вважаючи протиправним рішення Київської міської ради №284/5096 від 02 грудня 2010 року «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині затвердження переліку об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва, зокрема, щодо віднесення до об'єктів комунальної власності житлового будинку, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Десятинна, 7а, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Так, у відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання незаконними та скасування рішень Київської міської ради, проте, лише у випадку, якщо Київська міська рада здійснює у даних правовідносинах публічно - владні управлінські функції і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У відповідності до частини 3 статті 8 Господарського кодексу України господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Крім того, пунктом 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуючи рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині віднесення до об'єктів комунальної власності житлового будинку за адресою: місто Київ, вулиця Десятинна, 7, позивач фактично посилається на порушення його прав, як власника нежилих приміщень, розташованих за вказаною адресою.

Тобто, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного, на його думку, відповідачем права власності на майно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають виключно з приватноправових правовідносин та вирішення питання про поновлення права власності, тобто спір між юридичною особою та суб'єктом владних повноважень виник не у зв'язку із виконанням або невиконанням Київською міською радою публічно - владних управлінських функцій.

Таким чином, спір у справі виник між юридичною особою та суб'єктом владних повноважень поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції господарського суду.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Великою палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №184/1106/16-а та у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №826/4898/17.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких підстав та з урахуванням того, що спір між Одноосібним товариством з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» та Київською міською радою виник не у зв'язку з виконанням або невиконанням публічно - владних управлінських функцій та не віднесений до юрисдикції Окружного адміністративного суду міста Києва, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що останній має право звернутися з вказаним позовом до Господарського суду міста Києва.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що 05 грудня 2018 року представником відповідача через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва подано клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням в господарській справі №910/5468/18, враховуючи той факт, що адміністративна справа №826/15188/18 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду вказаного клопотання представника відповідача про зупинення провадження по суті.

Також, частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись частиною 3 статті 19, пунктом 1 частини 1 статті 238, статтями 239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Провадження в адміністративній справі №826/15188/17 за позовом Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення закрити.

2. Роз'яснити позивачеві його право на звернення з вказаними позовними вимогами до Господарського суду міста Києва.

3. Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. Повернути Одноосібному товариству з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» (Республіка Болгарія, місто Бансько, вулиця Пеніторіте, вхід Д, поверх 1, квартира 3, 5) через відповідний орган Державної казначейської служби України судовий збір в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок, який сплачений на наступні платіжні реквізити: отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - 4021, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101 відповідно до квитанції про сплату №531 від 30 вересня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко