Справа № 815/2636/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 р. Категорія: 12.2м.ОдесаСправа № 815/2636/18 Головуючий у суді І інстанції: Радчук А.А. час і місце ухвалення: 11:15:17, 14.11.2018, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування дисциплінарних стягнень та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України в якій позивач просив суд з урахуванням уточнення вимог: визнати протиправними та скасувати накази командира Військової частини НОМЕР_1 №716 від 21.09.2017 року, №816 від 31.10.2017 року, №849 від 22.11.2017 року, усний від 03.01.2018 року, №171 від 03.04.2018 року, усний від 13.04.2018 року в частині оголошення догани лейтенанту ОСОБА_1 ; - визнати протиправними та скасувати накази командира Військової частини НОМЕР_1 усний від 29.09.2017 року, № 398 від 14.06.2018 в частині оголошення суворої догани лейтенанту ОСОБА_1 ; - визнати протиправним та скасувати наказ командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 01.02.2018 №17 в частині накладення дисциплінарно стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність; - визнати протиправними та скасувати накази командира Військової частини НОМЕР_1 №734 від 02.10.2017, №830 від 03.11.2017, №873 від 04.12.2017, № 89 від 05.03.2018, № 199 від 05.04.2018, № 276 від 04.05.2018 в частині що стосуються лейтенанта ОСОБА_1 в частині виплати премії лейтенанту ОСОБА_1 у зменшеному розмірі та в частині залишення без премій; - зобов`язати нарахувати та виплатити лейтенанту ОСОБА_1 невиплачені у повному обсязі частини премій за період червень 2017 року травень 2018року в загальному розмірі 29222,90 грн., мотивуючи його тим, що за період з червня 2017 року по травень 2018 року (крім липня 2017 року) відповідачами штучно створювались умови для щомісячного зменшення розміру премії позивача або позбавлення від неї. Позивач вважає, що усі дисциплінарні стягнення до нього та зменшення розміру премії чи позбавлення від неї за вказаний період часу застосовувались неправомірно, з порушенням зазначених статей Закону про Дисциплінарний статут та пунктів Наказу Міністра оборони України від 11.06.08 р. № 260.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази командира Військової частини НОМЕР_1 № 849 від 22.11.2017 року, № 171 від 03.04.2018 року в частині оголошення догани лейтенанту ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 398 від 14.06.2018 в частині оголошення суворої догани лейтенанту ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 01.02.2018 № 17 в частині накладення дисциплінарно стягнення на лейтенанта ОСОБА_1 у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Визнано протиправними та скасовано накази командира Військової частини НОМЕР_1 № 873 від 04.12.2017, № 89 від 05.03.2018, № 199 від 05.04.2018, в частині що стосуються лейтенанта ОСОБА_1 в частині виплати премії лейтенанту ОСОБА_1 не у повному розмірі. Зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 розглянути питання про нарахування та виплату лейтенанту ОСОБА_1 премій, невиплачених у повному обсязі відповідно до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 № 873 від 04.12.2017, № 89 від 05.03.2018, № 199 від 05.04.2018. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду зокрема в частині визнання протиправним та скасування наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 01.02.2018 року № 17 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимоги позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що службове розслідування в такому випадку не призначається, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини встановлено під час проведення аудиту. А тому рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було прийнято за наслідками розгляду Аудиторського звіту про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2016 року № 49 лейтенанта ОСОБА_1 з 14.03.2016 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду начальника продовольчої та речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 на якій він перебуває по теперішній час.

При цьому в рапорті майора ОСОБА_2 , вх. № 6099 від 02.10.17 р. є посилання на догану за документом без назви під № 716 від 21.09.17 р.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 716 від 21.09.17 р. Про покарання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за неналежне виконання службових обов`язків та порушення розпорядку дня, до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани з метою попередження порушень військової дисципліни та покращення виконання службових обов`язків - за низьку виконавчу дисципліну, що проявилася в неналежній організації вибуття особового складу підрозділів ВЧ НОМЕР_1 згідно з бойовим розпорядженням КВМС ЗА України від 16.09.17 р. № 154/27/1/176/229 17.09.17 року у відрядження до 235 загальновійськового полігону.

29.09.2018 року командиром військової частини НОМЕР_1 до позивача в усній формі було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за невчасне подання звітних документів до ФЕС частини, яке було занесено до службової картки Позивача.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 816 від 31.10.17 р. Про підсумки службового розслідування факту порушення розпорядку дня в зв`язку з затримкою їжі за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, що призвело до порушення розпорядку дня, позивачу оголошено догану.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 849 від 22.11.17 р. Про продовження термінів службового розслідування за фактом нестачі майна речової служби позивачу було оголошено догану за низькій рівень виконавчої дисципліни у зв`язку з ненаданням пояснень.

03.01.2018 року командиром військової частини НОМЕР_1 до позивача в усній формі було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за систематичне запізнення на ранкове шинкування, яке було занесено до службової картки Позивача.

Наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 17 від 01.02.18 р. Про результати фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 з посиланням на відповідний звіт аудиту від 15.01.18 р. за № 234/3/5/2аз за неналежне виконання службових обов`язків, на Позивача накладено стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 171 від 03.04.18 р. Про підсумки службового розслідування за фактом недоліків, встановлених аудиторською комісією по продовольчій службі позивачу було оголошено сувору догану за неналежне виконання службових обов`язків. В ході службового розслідування згідно наказу командиру Військової частини НОМЕР_1 № 38 від 31.01.18 р. та № 94 від 05.03.18 р. було встановлено, що позивач неналежно та з порушенням чинного законодавства виконував свої службові обов`язки, а саме: протягом 2016 року по 2018 рік проводив звірку два рази, але документів та книг для підпису бухгалтеру щодо проведення звірки не надавав, необхідні відомості до фінансово-економічної служби для оприбуткування та витрачання продуктів харчування, що створило ризик нестачі, згідно до звіту аудиту від 15.01.18 р. за № 234/3/5/2аз. Позивачу було оголошено сурову догану за неналежне виконання службових обов`язків. При цьому в службовій картці позивача здійснений запис про догану з посиланням на наказ Командира військової частини НОМЕР_1 за № 171 від 03.04.18 р. (а не сурову догану, всупереч наказу).

Крім цього в службовій картці позивача наявний запис про усну догану від 13.04.18 р. за порушення розпорядку дня (відсутність на занятях з фізичної підготовки).

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 398 від 14.06.18 р. Про підсумки службового розслідування стосовно ненадання донесення про потребу та наявність окремих предметів речового майна до позивача було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за низьку виконавчу дисципліну та невиконання розпорядження.

На підставі вищезазначених дисциплінарних стягнень наказами командира Військової частини НОМЕР_1 № 734 від 02.10.2017, № 830 від 03.11.2017, № 873 від 04.12.2017, № 89 від 05.03.2018, № 276 від 04.05.2018 ОСОБА_1 призначалась зменшена премія, або взагалі не призначалась.

Крім того, згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 199 від 05.04.18 р. ОСОБА_1 премія не встановлювалась на підставі довідки-доповіді № 269 від 30.03.18 р., яка складена командиром військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення частини Позивачем.

Не погоджуючись із вищевикладеним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту).

Згідно ст.ст.26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі - Положення №243/95).

Відповідно до п.2 та п.3 Положення №243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Підставою для видання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України наказу від 01.02.2018 року №17 став звіт фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності від 15.01.2018 №234/3/5/2аз, проведеного представниками Південного територіального управління внутрішнього аудиту. Відповідачем не доведено, що ризик нестачі та понад нормованої видачі речового майна на суму 13 626 490, 09 грн. та ризик нестачі та понад нормованого витрачання продуктів харчування на суму 3 656 885,40 грн. стався саме з вини Позивача. Згідно звіту від 15.01.2018 №234/3/5/2аз не встановлено жодної винної особи.

Відповідно до пунктів 17, 18, 19, 21, 22, 23 Положення № 243/95-ВР передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.

Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини.

Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, в Акті аудиту зазначено, що Дослідженням порядку ведення бухгалтерського та кількісного обліку військового майна служб ресурсного забезпечення встановлено, що в порушення п.4.4.2,4.4.3 Керівництва з обліку №690 та п.2,4 розділу 5 Інструкції з обліку №440, з часу формування військової частини (жовтня 2015) у книгах обліку наявності та руху військового майна форми 27 (книгах обліку наявності та руху військового майна додаток 46 (з часу введення в дію Інструкції з обліку №440)) за номенклатурою служб речової, продовольчої та КЕС проводилися лише прибуткові документи (наряди, накладні). Видаткові документи за книгами форми 27 зазначених служб не проводилися.

Книги реєстрації облікових документів форми 25 за номенклатурою речової та продовольчої служб заведені, але у книгах реєструвалися лише прибуткові документи, видаткові документи не реєструвалися.

В порушення п.4.2.1,4.2.2 Керівництва з обліку №690, у військовій частині НОМЕР_1 не велися книги складського обліку форми 26 продовольчої, речової та квартирно-експлуатаційної служб.

Речове майно отримане військовою частиною НОМЕР_1 за бухгалтерським обліком оприбутковувалося, але видане речове майно з бухгалтерського обліку та книг кількісного обліку в період з червня 2016 по жовтень 2017 не списувалося. У картки обліку військового майна особистого користування форми 45 відомості про речове майно, яке видане військовослужбовцям, в період з червня 2016 не вносилися.

Під час аудиту командиру військової частини надана вимога від 24.11.2017 року про усунення порушення. На час завершення аудиту інвентаризація речового майна не закінчена, за книгою форми 27 речової служби, списання майна особистого користування, яке видане військовослужбовцям в період з червня 2016 по жовтень 2017 не проведено та відомості про його видачу до карток обліку військового майна особистого користування військовослужбовців форми 45 не внесено. Внаслідок вищезазначених порушень існує ризик нестачі та понад нормованої видачі речового майна на суму 13 626 490, 09 грн., яке не підтверджене первинними документами, розслідування Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України не призначалося та не проводилося.

При цьому, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків.

Пунктами 10-12 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Військові будівельники військово-будівельних частин, окремих батальйонів і рот у випадках, передбачених цим пунктом, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше середньомісячної заробітної плати. За пошкодження, псування або втрату через необережність майна, виданого військовослужбовцям призваним на збори військовозобов`язаним на період зборів в особисте користування, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення. Командири (начальники) військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення, якщо вони своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна. У разі, якщо командири (начальники військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

З цього слідує, що обмежена матеріальна відповідальність військовослужбовців, відповідно до пунктів 10-11 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95, настає тільки якщо командири своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна та не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності.

В акті аудиту, на який посилається відповідач, не встановлено мети та мотиву вчиненого позивачем, на думку відповідача, правопорушення, внаслідок якого державі було завдано матеріальні збитки. В той же час, оскільки в даному випадку йдеться про застосування юридичної відповідальності, то відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення, натомість відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина у заподіянні шкоди, умови та причини, що сприяли її заподіянню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів, не знайшли свого підтвердження посилання відповідача про порушення позивачем вимог керівних документів, які регламентують його службову діяльність, та невиконання позивачем належним чином покладених на нього обов`язків.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що згідно з наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» службове розслідування не призначається якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини встановлені під час проведення аудиту. Позаяк, саме Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене постановою Верховної Ради України № 243 від 23.06.1995, є в даному випадку спеціальним по відношенню до спірних правовідносин та саме вказане Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про скасування Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі № 815/2636/18 в частині скасування наказу № 17 від 01.02.2018 року, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі № 815/2636/18 в цій частині, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.