Справа № 2240/3391/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/3391/18

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

14 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Хмельницький, повний текст складено 29.11.2018) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопласт" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення № від 20.08.2018 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2018 №Ю-,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Екопласт" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.08.2018 року (розрахунок штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2018 № Ю-.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Екопласт" відповідачем складено акт від 31.07.2018р. № 1272/22-01-13- 08/31521894 на підставі висновків якого, податковим органом винесено Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.08.2018 (розрахунок штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2018 № Ю-.

Із висновками податкового органу визначеними в акті перевірки, а також із самим рішенням № про застосування штрафних санкцій ТОВ "Екопласт" та вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2018 № Ю- позивач не погодився та вважав їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, в зв'язку з чим звернувся до суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопласт" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 20.08.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2018 №Ю-.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Екопласт" судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Хмельницькій області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаюсь на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску, встановлено порушення пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 1 статті 7, частини 5 статті 8, частини 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого ТОВ "Екопласт" занижено нарахований єдиний внесок на суми заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок у розмірі 31528,26 грн. Відповідач вказує, що оскільки обчислення єдиного внеску здійснюється щомісяця на підставі бухгалтерських та інших документів, законодавством не передбачено перерахунок єдиного внеску за минулий період з метою застосування коефіцієнта.

На адресу суду від ТОВ "Екопласт" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ТОВ "Екопласт" відобразив застосування понижуючого коефіцієнту в первинній бухгалтерській документації, що підтверджується оборотами рахунку 651 за березень та квітень 2015 року, при цьому, про намір застосування понижуючого коефіцієнта щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) за березень 2015 року ТОВ "Екопласт" завчасно повідомило Хмельницьку ОДПІ листом №120 від 16.04.2015.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Екопласт" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.04.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та оформлення трудових відносин за період з 01.01.2014 по 31.03.2018.

За результатами перевірки складено акт №1272/22-01-1308/31521894 від 31.07.2018, відповідно до якого встановлено порушення пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 1 статті 7, частини 5 статті 8, частини 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого ТОВ "Екопласт" занижено нарахований єдиний внесок на суми заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок у розмірі 31528,26 грн.

На підставі, виявлених у акті перевірки порушень, податковим органом винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.08.2018 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2018 № Ю-.

Не погодившись з такими висновками, щодо порушення ТОВ "Екопласт" податкового законодавства, які викладені у акті перевірки, позивач подав до ГУ ДФС у Хмельницькій області заперечення від 08.08.2018.

Листом від 16.08.2018 №20396/22-01-13-08-10 ГУ ДФС у Хмельницькій області подані позивачем заперечення залишено без задоволення, а висновки до акту перевірки залишено без змін.

ТОВ "Екопласт" не погоджуючись із таким рішенням податкового органу, відповідно до вимог ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" подало скаргу до Державної фіскальної служби України.

Державна фіскальна служба України за результатами розгляду скарги позивача, залишила її без задоволення.

Позивач не погоджуючись із прийнятими рішенням № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.08.2018 (розрахунок штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) та вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2018 № Ю-, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення № про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2018 №Ю- є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Положеннями ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 встановлено обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

При цьому в ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464).

13.03.2015 набрав чинності Закон України від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" №219-VIII (далі - Закон № 219-VIII).

Розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 219-VIII доповнено пунктом 9-5 наступного змісту:

"9-5. По 31 грудня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п'ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом (далі - коефіцієнт), якщо платником виконуються одночасно такі умови:

а) база нарахування єдиного внеску в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - БН(зо) збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік в розрахунку на одну застраховану особу (далі - СмБН(зо)2014);

б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - СП(зо)м) складе не менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік (далі - СмП(зо)2014);

в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати, не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік (далі - СмК(зо)2014). Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, визначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

Коефіцієнт щомісячно обчислюється платниками самостійно, за такою формулою: коефіцієнт = СмБН(зо)2014/БН(зо), де:

СмБН(зо)2014 - середньомісячна база нарахування єдиного внеску для платника у 2014 році в розрахунку на одну застраховану особу - це сума нарахованої заробітної плати, винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, на яку нараховується єдиний внесок / кількість звітних місяців платника в 2014 році / СмК(зо)2014;

БН(зо) - база нарахування єдиного внеску на одну застраховану особу за місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід) та/або винагорода за цивільно-правовим договором, - це сума нарахованої заробітної плати, винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, на яку нараховується єдиний внесок у звітному місяці 2015 року / кількість застрахованих осіб платника у звітному місяці 2015 року, яким нараховані виплати;

СмК(зо)2014 - середньомісячна кількість застрахованих осіб платника за 2014 рік - це сумарна кількість застрахованих осіб, яким нараховані виплати у кожному місяці в 2014 році / кількість звітних місяців платника в 2014 році;

СмП(зо)2014 - середньомісячний платіж на одну застраховану особу у 2014 році - це сума нарахованого єдиного внеску за 2014 рік / кількість звітних місяців платника в 2014 році / СмК(зо)2014;

СП(зо)м - середній платіж на одну застраховану особу у звітному місяці - це сума нарахованого єдиного внеску у звітному місяці 2015 року / кількість застрахованих осіб у звітному місяці 2015 року, яким нараховані виплати.

Якщо в результаті розрахунку коефіцієнта його значення складає менше ніж 0,4, то платник застосовує коефіцієнт 0,4.

Коефіцієнт застосовується в тому числі при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи.

Коефіцієнт не застосовується платниками єдиного внеску, вказаними в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які виплачують грошове забезпечення.

Розрахований коефіцієнт та розмір єдиного внеску зазначаються з трьома знаками після коми.

При розрахунку коефіцієнта показники за 2014 рік визначаються на підставі звітності платника єдиного внеску, яка подається відповідно до вимог цього Закону.

У разі застосування коефіцієнта платник єдиного внеску зазначає про це в звіті.

Платник єдиного внеску, що застосував коефіцієнт та не сплатив нарахований єдиний внесок у встановлені Законом строки, позбавляється права в майбутньому застосувати коефіцієнт до повної сплати такої недоїмки (боргу). Право на застосування коефіцієнта поновлюється з місяця, в якому сплачено таку недоїмку (борг).

З 1 січня 2016 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами ставки єдиного внеску, встановлені частиною п'ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовуються з коефіцієнтом 0,6".

Отже, положеннями зазначеного Закону платникам єдиного внеску надано право на зменшення навантаження на фонд оплати праці, шляхом застосування роботодавцем коефіцієнта понижуючої ставки єдиного внеску.

Позивачем з метою застосування понижуючого коефіцієнту у березні, квітні 2015 року було виконано всі умови, встановлені Законом України "Про внесення змін до розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" №219-VIII від 02 березня 2015 року, у зв'язку з чим товариство отримало право на застосування понижуючого коефіцієнта у березні - 0,754, у квітні 0,671.

Крім того, ТОВ "Екопласт" повідомило Хмельницьку ОДПІ про намір застосувати понижуючий коефіцієнт за березень 2015 року та за квітень 2015 року та здійснило всі нарахування та оформило первинні бухгалтерські документи з застосуванням понижуючого коефіцієнту, про що свідчить лист №120 від 16.04.2015 та №138 від 12.05.2015 року.

Порядок, строки подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, та його форму встановлює Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 454 (далі - Порядок № 454).

Вказаним Порядком №454, який був чинний до 30.04.2015, не було передбачено окремого рядка в таблиці для можливості зазначення (застосування) понижуючого коефіцієнту.

Встановлено, що ТОВ "Екопласт" сплатило до бюджету ЄСВ при виплаті заробітної плати за березень 2015 року, однак не здійснило перерахунок з зазначенням про застосування понижуючого коефіцієнту в звіті за березень 2015 року, оскільки у формі звітності не було відповідної графи.

Дослідивши подану звітність за квітень 2015 року, судом встановлено, що позивач зазначив у графі 7 "Зменшено суму єдиного внеску у зв'язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах" зміни в звіт за березень 2015 року на суму 31528,26 грн.

Процедура, форма, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до Державної фіскальної служби України та її територіальних органів (далі - органи доходів і зборів) визначені Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (далі - Порядок №435).

Відповідно до вказаного Порядоку №435, затверджено форму звіту, яка передбачає можливість зазначення застосування понижуючого коефіцієнту.

Крім того, ТОВ «Екопласт», при поданні звітності щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) в квітні 2015 року за березень 2015 року за об'єктивних обставин було позбавлено можливості застосувати понижуючий коефіцієнт.

ТОВ "Екопласт" при поданні бухгалтерської (фінансової) звітності щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) було відображено перерахунок єдиного внеску за минулий період з метою застосування понижуючого коефіцієнту саме в травні 2015 року, відповідної форми звітності передбаченої Порядком №435 із застосуванням понижуючого коефіцієнту.

Доводи відповідача, щодо неможливості застосування понижуючого коефіцієнту в березні 2015 року шляхом виправлення помилки в звіті за квітень 2015 року в графі 7 "Зменшено суму єдиного внеску у зв'язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах", колегія суддів вважає безпідставними, законодавством не встановлено заборони застосування понижуючого коефіцієнту за минулі періоди, у разі його незастосування в таких періодах, шляхом виправлення помилки при поданні наступної звітності. Крім того, судом не встановлено добровільної відмови позивача від застосування цього коефіцієнту за березень 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ "Екопласт" відобразило застосування понижуючого коефіцієнту ЄСВ за березень 2015 року в Звіті за квітень 2015 року, без порушення норм чинного на той час законодавства, а тому твердження відповідача з цього приводу є безпідставними та судом не враховуються.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення № про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2018 №Ю- є протиправними та підлягають скасуванню.

Податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України) і обов'язок доказування правомірності спірного рішення в адміністративних справах, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, покладається на суб'єкта владних повноважень - відповідача у справі.

Водночас, відповідно до принципу офіційного з'ясування обставин справи, який випливає зі змісту ст. 9 КАС України, саме податковий орган повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов'язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Разом з тим, судова колегія враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 23.07.2002 р. у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», відповідно до якої адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, має саме податкове управління.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним оскаржуваного рішення, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 лютого 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.