Справа № 804/3582/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2018 року Справа № 804/3582/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮхно І. В.
при секретаріГончаровій В.Г.
представника відповідача Нагорного Б.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, -
17 травня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено:
- проведеною податковим органом перевіркою було встановлено, що в період з 01.04.15 по 30.06.15 мною було отримано дохід у вигляді спадщини від фізичної особи, що не є членом сім'ї І ступеня спорідненості у сумі 156 800,00 грн., який підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню в річній податковій декларації;
- 27.02.18 позивачем було отримано оскаржувані податкові повідомлення-рішення із розрахунками податкового зобов'язання та штрафних санкцій;
- ознайомившись із матеріалами перевірки, позивач дійшов висновку, що відповідачем було помилково розраховано суму податкового зобов'язання;
- в травні 2015 року позивачем отримано спадщину від його померлої бабусі ОСОБА_5;
- згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом спадщина складається з квартири АДРЕСА_1. Оцінка спадкового майна складає 156 800,00 грн., а ОСОБА_4 у спадщину 1/2 зазначеного спадкового майна, іншим спадкоємцем є син померлої, ОСОБА_6;
- позивач вважає, що оскільки ним отримано спадщину у вигляді 1/2 спадкового майна, то відповідачем було помилково визначено розмір податкового зобов'язання в оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях, виходячи з розміру 156 800,00 грн.;
- з огляду на зазначене, позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підготовлені з помилками, неправомірно та без належної проведеної перевірки, у зв'язку з чим підлягають скасуванню;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено справу до розгляду 06 червня 2018 року об 16 год. 00 хв.
Відповідач позов не визнав, 05 червня 2018 року надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке:
- не було сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір ні в якому розмірі;
- ОСОБА_4 в позовній заяві не заперечується отримання спадщини від члена сім'ї, який не є членом сім'ї першого ступеня спорідненості;
- відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 спадкового майна, оцінка спадкового майна складає 156 800,00 грн.;
- таким чином, контролюючим органом було правильно встановлено об'єкт для оподаткування фізичної особи ПДФО та ВЗ, а також правильно застосовано штрафні санкції та винесено податкову вимогу та рішення про опис майна.
06 червня 2018 року з метою забезпечення права позивача подати відповідь на відзив судом оголошено перерву у судовому засіданні до 20 червня 2018 року о 16:00 год.
15 червня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач наполягав, що оцінка всього спадкового майна, а не 1/2 його частини, складає 156 800,00 грн.
20 червня 2018 року позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Від представника відповідача надійшли додаткові докази у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року витребувано від Третьої Дніпропетровської нотаріальної контори Дніпропетровської області для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчену копію звіту про оцінку спадкового майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, та належала спадкодавцю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться в матеріалах спадкової справи №481/2014 та на підставі якого відомості про оцінку спадкового майна у розмірі 156 800,00 грн. були внесені до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №5-459.
20 червня 2018 року судом оголошено перерву в судовому засіданні до 20.07.2018 року о 10:00 год.
20 червня 2018 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог за адміністративним позовом, відповідно до якої позивач просив суд:
- долучити дану заяву про зменшення позовних вимог до матеріалів справи №804/3582/18;
- поновити позивачу - ОСОБА_4 - строк для зменшення розміру позовних вимог;
В обґрунтування зазначеної заяви позивачем зазначено, що його збентежили повідомлення в пресі та з офіційних джерел про те, що до Податкового кодексу вносяться зміни, якими скасовується обов'язок сплати податку спадкоємцями, які належать до другої черги. Так, на сьогодні нульова ставка оподаткування застосовуються тільки до об'єктів спадщини, отриманих зазначеною категорією осіб після 01.01.2017 р. Зважаючи на вказане, позивач вважає, неправомірними дії ГУ ДФС по збільшенню суми грошового зобов'язання за штрафними санкціями на 25% (на 1960,00 грн. та 588,00 грн. відповідно) та нарахуванню пені, оскільки відсутня його вина у вигляді самовільного ухилення від виконання обов'язку зі сплати податку. Причиною для цього стала неоднозначність формулювання у виданому позивачеві свідоцтві про спадщину за законом.
16 липня 2018 року від Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли докази на виконання ухвали суду від 20.06.2018 року.
19 липня 2018 року від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його присутності, у якому позивач підтримав заявлені позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року поновлено ОСОБА_4 строк для подання та прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог за адміністративним позовом у справі №804/3582/18.
20 липня 2018 року у судовому засіданні представник відповідача підтримав раніше обрану правову позицію.
Заслухавши пояснення представник відповідача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
07.05.2015 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. видано ОСОБА_4 (онуку спадкодавця - ОСОБА_5) свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №5-459 на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з квартири АДРЕСА_1. Житлова площа квартири 27,9 кв.м., загальна площа квартири 44,0 кв.м. Оцінка спадкового майна - 156 800,00 грн.
12.09.2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на адресу Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори направлено лист «6485/10-04-36-13-10 «Про надання інформації», у якому вказано, що згідно даних податкової звітності за ф.1ДФ, наданої Третьою Дніпровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 у 2 кварталі 2015 року отримано дохід у сумі 156 800,00 грн. у вигляді спадщини (дарування) громадянином від осіб не першого ступеня споріднення. На підставі пп. 20.1.2 та пп.20.1.22 п.20.1 ст.20, пункту 1) п. 73.3 ст.73 ПКУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області просило надати інформацію щодо фізичної особи, яка вступила в права спадкоємця із зазначенням ступеня споріднення спадкодавця.
Третя Дніпровська державна нотаріальна контора листом від 25.09.2017 року №2535/01-16 повідомила відділ території обслуговування ДПІ у Соборному районі м. Дніпра, що ОСОБА_4 отримав вид доходу (114), свідоцтво про право на спадщину за законом 07.05.2015 року за реєстровим №5-459 на спадкове майно, 1/2 квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1. Оцінка майна - 156 800,00 грн.
Зазначений запит отримано ОСОБА_4 31.10.2017 року, що підтверджується наданою до матеріалів справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
У період з 09.01.2018 по 11.01.2018 на підставі пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області №7351-п від 26.12.2017 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Ковальовою Наталією Леонідівною проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 18.01.2019 №1489/04-36-13-04/НОМЕР_1.
Документальною позаплановою невиїзною перевіркою фізичної особи ОСОБА_4 встановлені порушення:
1) п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами і доповненнями) в частині неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік;
2) п.п.164.2.10 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами і доповненнями) у зв'язку з отриманням доходу у вигляді вартості успадкованого майна від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 7 840,00 грн.;
3) п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами і доповненнями) у зв'язку з отриманням доходу у вигляді вартості успадкованого майна від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення, у результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в розмірі 2 352,00 грн.
23 лютого 2018 року на підставі наведеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку в розмірах, встановлених законом.
Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, яка діяла на час отримання позивачем спадщини) визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Відповідно до підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Пунктом 174.3 статті 174 Податкового кодексу України визначено, що особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначаються в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини.
Згідно з підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.
З аналізу вказаних норм вбачається, що ключовим елементом, що зумовлює їх застосування, у тому числі щодо подання декларації, є факт отримання дарунку, доходу.
Відповідно до пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу платники податку зобов'язані:
а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію;
в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.
На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.
Також, нормою пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 у 2015 році отримано дохід у вигляді вартості успадкованого майна від особи другого ступеня споріднення, що підлягає оподаткуванню та становить 156 800,00 грн.
Таким чином, у позивача виник обов'язок подати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) за 2015 рік та сплатити (перерахувати) відповідні податки до бюджету.
Відповідно до підпунктів 78.1.1 та 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин:
- за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту;
- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Ставки податку на доходи фізичних осіб, за якими оподатковуються об'єкти спадщини, передбачено пунктами 174.2 та 174.6 статі 174 Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.
Пунктом 167.2 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.
Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Відповідно до наданої Третьою Дніпровською державною нотаріальною конторою до матеріалів справи копії звіту про оцінку від 10.04.2015 року, №0410-01, оцінка 2-кімнатної квартири загальною площею 44 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, становить 313 600,00 грн., у тому числі вартість 1/2 частини (ідеальної долі) квартири складає 156 800,00 грн.
Отже, контролюючим органом було правильно встановлено об'єкт оподаткування для оподаткування фізичної особи у розмірі 156 800,00 грн. податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.
При цьому, пунктом 123.1статті 123 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Враховуючи вищенаведену норму, суд приходить до висновку, що податковим органом під час самостійного визначення сум податкового зобов'язання ОСОБА_4 з податку на доходи фізичних осіб та військового вірно визначено штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України встановлено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Відповідно до пункту 89.3 зазначеної статті опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, під час судового розгляду повністю доведено правомірність оскаржуваних рішень.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст згідно з вимогами частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складений 25 липня 2018 року.
Суддя І.В. Юхно