Справа № 607/1933/19
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2019 Справа №607/1933/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Ліщинського О.І.

позивача : ОСОБА_2

представника третьої особи на стороні відповідача,

яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2,

до: інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Попович Сергія Олександровича, третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог УППв Тернопільській області ДПП

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Попович Сергія Олександровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектором роти №2, батальйону УПП в Тернопільській області Попович С.О. від 17.01.2019 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_2 17 січня 2019 року о 13 год. 54 хв. в м. Тернополі на автодорозі М-09 12 км, керуючи автомобілем марки «БМВ 520», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався із швидкістю 81 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год., швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam LT 20/20 N/C 000764, чим порушив вимоги п. 12/9 «б» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що на нього безпідставно винесено постанову, оскільки він рухаючись своїм автомобілем на автодорозі Тернопіль - Львів дотримувався норм швидкісного обмеження, швидкість руху коливалася в межах від 60 до 70 км/год. Також слід зазначити що швидкісне обмеження руху позначається дорожніми знаками, однак в постанові не зазначено назви населеного пункту тому не можливо встановити чи знаходиться ділянка дороги по якій він здійснював рух в населеному пункті, зокрема на ділянці дороги де він рухався і де його було зупинено відсутні будь-які знаки обмеження швидкості руху, а також знаків які б вказували на початок та кінець населеного пункту. Крім того вважає, що пристрій яким вимірювалась швидкість руху не був закріплений на одному із визначених законодавством місць, а знаходився у руках інспектора, що є порушенням ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», зокрема вимірювальний прилад є виключеним з Державного реєстру та сертифікат вимірювальної техніки є не чинним. Звертає увагу на те, що інспектором було порушено процедуру накладення адміністративного стягнення та розгляду справ, оскільки йому було відмовлено у ознайомленні з відеодоказами, не роз'яснювались права. У зв'язку із вищенаведеним просить скасувати постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Інспектор роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області ДПП Попович С.О. в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у встановленому порядку, причини своєї неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 заперечила щодо позову та просить відмовити у його задоволенні. Підтримала поданий до суду відзив на адміністративний, відповідно до якого зазначила, вимоги позивача є безпідставними оскільки інспектор УПП діяв на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Одночасно вказала, що твердження позивача про порушення інспектором процедури розгляду справи є неправдивим, оскільки інспектором було зачитано права, однак позивач відмовлявся слухати піднявши скло передньої лівої дверки. Крім цього під час розгляду адміністративної справи будь-яких клопотань, заяв від позивача про бажання скористатися юридичною допомогою або ж ознайомитися із відеодоказами - не надходило. Зазначила, що позивачем було порушено правила дорожнього руху, що підтверджується самою постановою, відеозаписом приладу Trucam, на якому зафіксовано факт правопорушення, та який правомірно використовується, що підтверджено експертним висновком. В адміністративному позові позивач зазначає, що ділянка дороги на якій його зупинили працівники поліції, не являється населеним пунктом. Дане твердження спростовується як самим відеозаписом, де останній особисто вказує, на те, що він знає що це населений пункт, так і фрагментом схеми організації дорожнього руху автодороги «Тернопіль - Львів - Рава Руська» на якому зафіксовано, що на 10 км + 724 м знаходиться дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». Також до відзиву долучено ряд фото, зокрема із приладу Trucam, як доказ вчинення ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 629610, громадянин ОСОБА_2 17 січня 2019 року о 13 год. 54 хв. в м. Тернополі на автодорозі М-09 12 км, керуючи автомобілем марки «БМВ 520», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі на автодорозі М-09, рухався із швидкістю 81 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год., швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam LT 20/20 N/C 000764, чим порушив вимоги п. 12/9 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови серії НК № 629610 від 17.01.2019 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області Попович С.О., на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до п.12.9 «б» ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

В свою чергу, диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення водіями перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обставини вчинення даного правопорушення, повністю викладені у постанові серії НК № 629610 від 17.01.2019 року, яка міститьпосилання на те, що швидкість руху автомобіля під керування ОСОБА_2 вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20 № TС000764, а також зазначено про те, що до постанови додається відео з ВО -00074, 00100, яке додане до відзиву представником третьої особи на стороні відповідача. Таким чином постанова відповідає усім вимогам норм чинного законодавства, відповідачем при винесенні постанови про адміністративне правопорушення дотримано положення ст. 280 КУпАП, достеменно встановлено вину позивача у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що крім постанови, в якості доказу вини позивача у скоєнні правопорушення надано диск з відео фіксацією з місця події

Оглядом аудіовізуального диску, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці інспектор поліції намагався роз'яснити позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП а також ст. 63 Конституції України, які останній відмовлявся слухати, що є не повагою до суб'єкта владних повноважень. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, інспектор назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки, а також що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, з наданого відеозапису встановлено, що позивач особисто вказав, що на ділянці дороги «Тернопіль - Львів» рухався із швидкістю 60-70 км/год., однак такий факт він не вважає порушенням, оскільки він водій із чотирнадцятирічним стажем. Крім того в процесі розгляду справи позивачем на місці зупинки не заявлялося будь-яких клопотань, зокрема про надання юридичної допомоги або ж про ознайомлення з доказами вчинення ним правопорушення. Таким чином доводи позивача щодо порушення інспектором поліції процедури розгляду не знайшли свого підтвердження.

Окрім цього з наданих суду роздруківок фотознімків з приладу TruCam Serial №TС000764 від 17.01.2019 року 13.54 год., вбачається, що швидкість транспортного засобу «БМВ 520», державний номерний знак НОМЕР_1, визначено в 81 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год. При цьому слід зазначити, що на ділянці дороги де було здійснено адміністративне правопорушення міститься дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів. Крім цього суду надано схему організації дорожнього руху, на якій зображено розміщення дорожніх знаків на автодорозі М-09 «Тернопіль - Львів - Рава Руська», зокрема зображений дорожній знак, 5.45 «Озерна» («Початок населеного пункту»), в межах якого діють вимоги Правил дорожнього руху України, що визначають порядок руху в населених пунктах, а саме: водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., що спростовує доводи позивача про не порушення ним швидкості у населеному пункті, адже його транспортний засіб було зафіксовано вимірювачем швидкості TruCam на 12 км із чітко зафіксованою швидкістю руху 81 км/год, в межах дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» на ділянці дороги з максимально дозволеною швидкістю руху 50 км/годину.

Відтак заперечення позивача щодо не вчинення ним адміністративного правопорушення та безпідставність винесення постанови, спростовуються вищевказаними доказами і підтверджують думку суду, що звернення позивача до суду пов'язане не із захистом його порушених прав у сфері публічно-правових відносини а є обранням останнім способу захисту на уникнення адміністративної відповідальності. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окрім цього зауваження позивача щодо неправомірного використання працівниками поліції приладу TruCam, оскільки такий виключений з Державного реєстру та сертифікатів вимірювальної техніки, суд розцінює критично з наступних підстав.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, проходять повірку відповідно до наказу «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями». Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/12178 від 30 жовтня 2018 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка Лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №000764. Дане свідоцтво чинне до 30 жовтня 2019 року, яке долучено до матеріалів справи.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року, він засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Статтями 268, 269, 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ.

Так, статтею 286 встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, висновки, яких суд дійшов за результатами розгляду справи, в задоволенні вимог позивача про скасування постанови слід відмовити, у зв'язку з тим, що відповідачем здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до приписів чинного законодавства на підставі відповідних доказів про які зазначено в постанові, адже доказів, які б спростовували надані відповідачем докази в обґрунтування наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а так само доказів на підтвердження порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині недотримання його прав суду не надано.

Відповідно до п.1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а відповідно до п.1.9. - особи, які порушують їх, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги заперечення позивача, оскільки ці твердження є непослідовні, суперечливі і не відповідають встановленим обставинам по справі, а тому аналізуючи наведені факти, приймаючи до уваги, те що дотримання вимог обмежень швидкості є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, підстави для скасування постанови відносно позивача відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, ст.122, п.1 ст.247, ст.251, 258, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Попович Сергія Олександровича, третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог УППв Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 19 лютого 2019 року

Головуючий суддяС. В. Кунцьо