Справа № 814/373/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/373/17

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Семенюк Г.В. , Шляхтицький О.І.

при секретарі Алексєєвій Н.М.

за участю представника скаржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року прийнятого у письмовому провадженні у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2017 року ОСОБА_1, позивач/скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, яка судом замінена правонаступником - Державною податковою інспекцією в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 серпня 2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 111 902,46 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 28 145,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що своєчасно подав до відповідача податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва, а тому відсутні підстави для його покарання за неподання такої декларації. Також, позивач наполягає на тому, що не отримував дохід у вигляді додаткового блага, який повинен був відображатись у податковій декларації та з якого необхідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач адміністративний позов не визнав, у своєму відзиві просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що перевіркою позивача встановлено факт отримання ним додаткового блага у вигляді анулювання кредиту на загальну суму 659 599,22 грн. Відповідач вважає, що позивач повинен був відобразити у річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік цю суму як свій дохід і сплатити з нього податок на доходи фізичних осіб, чого ним зроблено не було (т. 2 а. с. 40).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняту нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Окрім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не з'ясовано питання з яких саме сум складається сума 140 048,07 грн. оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 13 серпня 2014 року.

До того ж скаржник зазначає, що в наслідок відносин з банком, позивач не тільки поніс збитки в сумі 52309,40 дол.США, а й лишився свого майна, таким чином він не отримував додаткового блага у вигляді анулювання кредиту.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 310 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу у відкритому судовому засіданні.

Обставини справи.

У період з 27 червня до 02 липня 2014 року відповідач провів документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з 1 січня до 31 грудня 2013 року. Результати перевірки оформлені актом від 08 липня 2017 року № 2327/14-02-17-03- (далі - Акт перевірки) (т. 1 а. с. 40-45).

Як зазначено у висновку Акту перевірки, позивач допустив порушення:

- ст. 49 п. 49.18. пп. 49.18.4. Податкового кодексу України (далі - ПК України), що виявилось у неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 р. у строк до 01 травня 2014 р.;

- ст. 163 п. 163.1. пп. 163.1.1., ст. 164 п. 164.2. пп. 164.2.17., ст. 168 п. 168.2. пп. 168.2.1. ПК України, внаслідок чого занижений податок на доходи фізичних осіб за 2013 р. на суму 111 902,46 грн.

На підставі Акту перевірки 13 серпня 2014 року відповідач прийняв спірне податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 111 902,46 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 28 145,61 грн. (т. 1 а. с. 47).

Також, 13 серпня 2014 р. відповідач склав протокол № 60 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого позивач вчинив правопорушення, передбачене ст. 1641 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме неподання декларації про доходи за 2013 рік. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 13 серпня 2014 року серія АА № 092424 за вказане правопорушення на позивача накладено штраф у розмірі 51 грн.(т. 1 а. с. 48-51).

Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову - позивач не задекларував дохід у вигляді додаткового блага, яким в даному спорі є сума прощеного боргу та не сплатив податок на доходи з фізичних осіб з цього доходу.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) та Податкового кодексу України (надалі по тексту - ПК України).

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 164 п. 164.1. ПК України встановлено, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно ст. 164 п. 164.2. пп. 164.2.17. пп. "д" ПК України, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Оцінка суду.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що діюче у 2013 році податкове законодавство передбачало, що борг платника, який анульований (прощений) кредитором, є доходом у вигляді додаткового блага і повинен декларуватись із подальшою сплатою податку на доходи фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно Акту перевірки позивачем було укладено два кредитні договори від 24 травня і 23 липня 2007 р., за умовами яких він отримав від акціонерного комерційного інноваційного банку "Укрсиббанк" (далі - Банк) кредити в розмірі 47 216,0 і 117 000,0 доларів США відповідно.

29 квітня і 26 грудня 2013 року Банк надіслав позивачу повідомлення про анулювання боргу за вказаними кредитними договорами на загальну суму 659 599,22 грн. (т. 1 а. с. 167-168). В цих же повідомленнях Банк звернув увагу позивача на те, що анульована сума боргу є його доходом в розумінні ПК України та підлягає декларуванню із подальшою сплатою податку на доходи фізичних осіб.

Досліджена судом декларація позивача про майновий стан і доходи за 2013 рік не містить декларування ним додаткового блага у виді анульованого Банком боргу за кредитними договорами в розмірі 659 599,22 грн.

Таким чином, висновок суду попередньої інстанції щодо встановлення факту заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік на 111 902,46 грн. колегія суддів вважає правильний, що є підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову - позивач не задекларував дохід у вигляді додаткового блага, яким в даному спорі є сума прощеного боргу та не сплатив податок на доходи з фізичних осіб з цього доходу.

При цьому, судом першої інстанції правильно зазначено, що на час анулювання позивачу боргу (2013 р.), у розумінні ПК України проценти були складовою частиною боргу, відповідно, вони повинні були включатись в повному обсязі до складу доходу у випадку їх прощення. Так, у ст. 164 п. 164.2. пп. 164.2.17. ппп. "д" ПК України мова йде про всю суму боргу, яку анулює кредитор, а відповідно до ст. 14 п. 14.1. пп. 14.1.206. ПК України проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна.

Це підтверджується і подальшими змінами в ПК України, зокрема тим, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 р. № 71-VIII були внесені зміни до ст. 164 п. 164.2. пп. 164.2.17. ппп. "д" ПК України, відповідно до яких з 1 січня 2015 р. до складу оподатковуваного доходу повинна включатись тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, без процентів.

До того ж, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про встановлення своєчасного подання позивачем податкової декларації, оскільки обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 78 ч. 4 КАС України).

Так, дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що в них міститься постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2015 року у справі №2-а/489/40/2015 відповідно до якої суд розглянув адміністративну справу про скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за неподання податкової декларації. Вказаним рішенням суд скасував Постанову про накладання адміністративного стягнення Серія АА №092424 від 13 серпня 2014 року та зазначив, що ним встановлено факт своєчасного подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 р. (т. 1 а. с. 64-68). Постанова суду набрала законної сили 18 березня 2015 року.

Статтею 77 ч. 1 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що згідно його розрахунків він сплатив всю заборгованість за кредитними договорами і за ним рахується переплата, не мають правового значення, так як дослідження його цивільно-правових відносин із Банком щодо погашення кредиту лежить за межами компетенції адміністративного суду і для визначення податкових зобов'язань береться до уваги тільки інформацію про анулювання його боргу, як це передбачено ст. 164 п. 164.2. пп. 164.2.17. ппп. "д" ПК України.

До того ж, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не з'ясовано питання з яких саме сум складається сума 140 048,07 грн. оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 13 серпня 2014 року, з огляду на наступне.

Так, скаржник посилається на те, що йому незаконно включено в суму оскаржуваного податкового повідомлення-рішення штраф 170 грн. за нібито неподання декларації за 2013 рік., оскільки вказаною постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2015 року було скасовано Постанову про накладання адміністративного стягнення Серія АА №092424 від 13 серпня 2014 року та штраф за неподання декларації за 2013 рік в сумі 51 грн. та доведено факт своєчасного подання ОСОБА_1 декларації за 2013 рік.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи Висновку штрафних (фінансових) санкцій вбачається, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення на загальну суму 140 048,07 грн. складається з податкового зобов'язання на 111 902,46 грн. та штрафних (фінансових) санкцій 170 грн. - за кожне неподання п.120.1 ст.120 розділу ІІ ПК України та 27 975,61 грн. - 25% суми визначеного податкового зобов'язання ч.1 п.123.1 ст.123 розділу ІІ ПК України.

Таким чином, скаржник помилково ототожнює Постанову про накладання адміністративного стягнення Серія АА №092424 від 13 серпня 2014 року та штраф за неподання декларації за 2013 рік в сумі 51 грн. з штрафними (фінансовими) санкціями 170 грн. - за кожне неподання п.120.1 ст.120 розділу ІІ ПК України за несвоєчасну сплату податку на доходи з фізичних осіб за додаткове благо.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги також не приймає, оскільки вони не спростовують правильного висновку суду першої інстанції викладеного в оскаржуваному рішенні від 16 липня 2018 року з яким погоджується апеляційний суд.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 18 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.