Справа № 826/15346/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року ( повний текст рішення складено 11.12.2018) у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № ,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач, Приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт", звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 31.08.2018 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем, Приватним акціонерним товариством "Київський річковий порт" подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, а своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів є предметом документальної перевірки.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 191. 1.2 пункту 191. 1 статті 191 підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого статтею 76, та пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої було складено акт від 10.08.2018року № 14601/26-15-12-13-20/3150071.

В акті перевірки зафіксовано, що позивачем, в порушення вимог п. 57.1 cт. 57, п.203.2 cт. 203 Податкового кодексу України, несвоєчасно сплачено (перераховано) узгоджену суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018 року № про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 284 205,78 грн.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив та зазначив, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 зазначеного Кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У підпункті 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 зазначеного Кодексу визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 зазначеного Кодексу камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Аналіз зазначених законодавчих норм свідчить, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та є способом здійснення податкового контролю, що проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Колегія суддів звертає увагу, що з 01.01.2017 підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 доповнено абзацом другим згідно із Законом №1797-VIII від 21.12.2016 відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, Законом України №1797-VIII від 21.12.2016 до переліку питань, які можуть бути предметом камеральної перевірки, віднесено і своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання.

Зміни, внесенні цим Законом, набрали чинності 01.01.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що підставами застосування до позивача штрафних санкцій були висновки контролюючого органу про те, що ТОВ Приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт" порушило граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, передбечених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

Камеральна перевірка позивача проведена контролюючим органом у серпні 2018 року.

А тому, колегія суддів, зважаючи на вимоги наведених норм права, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків.

Тобто, у даному випадку, відповідач, здійснюючи дослідження питань своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання на підставі бази даних ДФС України та ІС «Податковий блок», діяв в межах предмету камеральної перевірки.

При цьому, підставами позову в даному випадку не є питання дотримання позивачем граничних строків сплати податкових зобов'язань.

Щодо посилань апелянта на правові висновки Верховного суду України, викладені в постанові від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та ухвалах Вищого адміністративного суду України від 19.02.2017 (справа 2а-11876/11/2670), від 02.12.2015 (справа № 805/17085/13-а), від 23.06.2015 ( справа № 815/578/14), від 10.11.2015 (справа № 2а-0770/1218/12), то колегія суддів звертає увагу, що останні стосуються правовідносин, що склалися за іншого правового регулювання до внесення змін до податкового законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № .

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено - 14.02.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю.Кучма