Справа № 826/16101/13-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року

Київ

справа №826/16101/13-а

адміністративне провадження №К/9901/2524/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2013 (суддя - Смолій І.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014 (головуючий суддя - Глущенко Я.Б., судді: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.) у справі № 826/16101/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Борен-А» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Борен-А» (далі - ТОВ «Борен-А») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у місті Києві ) від 20.05.2013 №

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у місті Києві оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2013, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у місті Києві порушення судами попередніх інстанції норм матеріального права, а саме: пунктів 200.4, 200.6, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України та зазначає, що позивач своєчасно не заявив суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, у зв'язку з чим занизив бюджетне відшкодування з податку на додану вартість з період вересень 2011 року - березень 2012 року.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Борен-А» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Борен-А» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявлених у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних податкових періодів за травень 2012 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 23.04.2013 № 276/15-309/36942319, в якому відображено висновок про порушення позивачем пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявлену у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних періодів за травень 2012 року у розмірі 1 873 341,00грн.

ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у місті Києві 20.05.2013 прийнято податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість всього на суму 1 873 341,00 грн. та накладено штрафні санкції у розмірі 936670,50 грн.

За результатами проведеного адміністративного оскарження Головним управлінням Міндоходів у м. Києві рішенням № 2357/10/26-15-10-04-04 від 22.07.2013 скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2013 в частині донарахування штрафних санкцій в розмірі 468335,00грн., в решті залишено без змін.

Висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що позивачем неправомірно віднесено до складу залишку від'ємного значення об'єкта оподаткування в травні 2012 року суму в розмірі 1873341 грн., яка була сформована в період з вересня 2011 року по березень 2012 року включно. Неправомірність такого віднесення, на думку відповідача, полягає у тому, що підприємство мало право скористатись бюджетним відшкодуванням зазначених сум, яким не скористалось, проте включило їх до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступних звітних періодів.

Також встановлено, що позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2012 року, в якій позивач зазначив про відсутність податкових зобов'язань за звітний період, а в рядку 24 визначив залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в розмірі 2739 921,00грн.

Також позивачем подано довідку про залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, відповідно до якої частина суми залишку від'ємного значення в розмірі 1873341,00 грн. виникла у період з вересня 2011 року по березень 2012 року включно.

За правилами пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.6 статті 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України).

Системне тлумачення вказаних положень дає підстави вважати, що Податковий кодекс України не обмежує бюджетне відшкодування виключно сумою податкового кредиту попереднього звітного періоду, як і не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду. Чинне податкове законодавство не ставить також право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді в нього виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

Як вірно зазначено судами, отримання бюджетного відшкодування не є обов'язком суб'єкта господарювання, а являється його правом. При цьому, законодавчо визначено можливість погашення податкового боргу наступних податкових періодів за рахунок податкового кредиту.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем за власним вибором не заявлено кошти в розмірі 1873341,00 грн. до бюджетного відшкодування, а прийнято рішення про включення цієї суми до складу наступного податкового кредиту

Отже, рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимоги та скасування спірного податкового повідомлення-рішення є правильними та підлягають залишенню без змін.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду