Справа № 810/3682/18
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року 810/3682/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Альцест" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "Альцест" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.04.2018 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу про перевищення ліміту каси підприємства не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки готівкові кошти були передані (інкасовані) до банку вчасно та використані підприємством на потреби, пов’язані із діяльністю підприємства. При цьому, позивач зауважив, що відображення операцій з готівкою товариством проводиться вчасно, вся готівка оприбутковується вчасно і в повному обсязі, про що підприємством складаються відповідні документи. Вказані документи були надані представникам контролюючого органу під час проведення перевірки, однак відповідачем не було взято до уваги надані позивачем документи, що стало підставою для необґрунтованого нарахування штрафних санкцій.

За наведених обставин, позивач вважає, що жодних підстав для застосування штрафних санкцій немає, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що податковим органом правомірно застосовано в оскаржуваному рішенні штрафні санкції до позивача, оскільки останній перевищив встановлений ліміт залишку готівки в касі підприємства на загальну суму 74031,22 грн.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач у своєму відзиві не заперечив, що позивачем у строки, визначені п. 54 Розділу ІІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, було здано понадлімітні кошти до банку, а тому у даному випадку відсутнє перевищення ліміту каси.

Крім того, відповідачем подано до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Вирішуючи питання про наявність підстав для розгляду адміністративної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд виходить з наступного.

Статтею 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 5 вказаної статті, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження рішення суб’єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є податкове повідомлення-рішення від 26.04.2018 №, згідно з яким позивачу визначено штрафні санкції на суму 148062,44 грн.

Таким чином, дана адміністративна справа у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, що має бути розглянута без проведення судового засідання, оскільки позивачем оскаржується рішення, сума якого не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначаючи про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін, відповідач у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

Враховуючи, що дана адміністративна справа з огляду на її предмет і характер спірних правовідносин є незначної складності і будь-яких вагомих підстав для її розгляду у судовому засіданні відповідач не зазначив, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Приватне акціонерне товариство "Альцест" (, місцезнаходження: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, буд. 4) зареєстроване в якості юридичної особи 28.12.1996 та як платник податків перебуває на обліку в Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № станом на 25.05.2018.

У період з 03.04.2018 по 04.04.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області на підставі наказу від 30.03.2018 №687 та згідно направлень від 03.04.2018 №1183, №1184 проведено фактичну перевірку магазину, що розташований за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, буд. 4 та належить суб’єкту господарської діяльності ПрАТ "Альцест".

За результатами перевірки складено Акт фактичної перевірки від 04.04.2018 на бланку №008566, якому присвоєно реєстраційний №0597/1000/14/21547168 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 15 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, що виявилось у перевищенні встановленого ліміту залишку готівки в касі відокремленого підрозділу ПАТ "Альцест" (магазин №7) на загальну суму 74031,22 грн., а саме: за 10.02.2018 на суму 13245,16 грн.; за 12.03.2018 на суму 22420,78 грн.; за 13.03.2018 на суму 7249,67 грн.; за 14.03.2018 на суму 9063,48 грн.; за 20.03.2018 на суму 17865,08 грн.; за 26.03.2018 на суму 4187,05 грн.

Такі висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що видаткові касові ордери у 2018 році не друкувалися, суми виданих готівкових коштів, відображених у касовій книзі, не підтверджені підписами одержувачів зазначених коштів.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.04.2018 №, яким на підставі абз. 2 п. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 148062,44 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, направивши скаргу до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги ДФС України прийняла рішення від 06.07.2018 №22744/6/99-99-11-03-01-25, яким податкове повідомлення-рішення від 26.04.2018 № залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Проте, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб'єкти господарювання), фізичними особами визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (далі - Положення №148).

Відповідно до п.п.4 п. 3 розділу І Положення №148 готівкова виручка (готівка) - це сума фактично одержаної готівки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), а також від операцій, що безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Згідно п.п.8 п. 3 розділу І Положення №148 каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівки, інших цінностей, касових документів.

Підпунктом 16 пункту 3 розділу І Положення №148 визначено, що ліміт залишку готівки в касі (далі - ліміт каси) - граничний розмір суми готівки, що може залишатися в касі в позаробочий час та забезпечити роботу на початку наступного робочого дня.

Відповідно до п. 15 розділу ІІ Положення №148 установи/підприємства мають право тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують самостійно встановлений ними ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує самостійно встановлений ліміт каси, здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи установ/підприємств мають право здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас юридичних осіб або банку чи небанківської фінансової установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку для її переказу і зарахування на банківські рахунки юридичних осіб.

Згідно з п. 26 Розділу ІІІ Положення №148 видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.

Підпис керівника установи/підприємства на видаткових касових ордерах не обов'язковий, якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках є його дозвільний напис.

У той же час, абз. 2, 3 п. 29 Розділу ІІІ Положення №148 передбачено, що вилучення готівки з місця здійснення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або РК для здавання її до банку оформляється відповідними чеками РРО із виконанням операції "службова видача".

Документом, що свідчить про здавання виручки до банку, є:

1) квитанція до прибуткового документа банку на внесення готівки, підписана відповідальними особами банку та засвідчена відбитком печатки банку;

2) квитанція/чек банкомата чи програмно-технічного комплексу самообслуговування;

3) копія супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою (готівкою), засвідчена підписом та відбитком печатки інкасатора-збирача;

4) чек платіжного термінала в разі проведення інкасації коштів у режимі реального часу з використанням платіжних терміналів.

Отже, суб’єкти господарювання зобов’язані здавати до банків готівку, що перевищує затверджений ліміт каси. При цьому документом, що підтверджує здавання готівки до банку є документи, які визначені в абз 3 п. 29 Розділу ІІІ Положення №148.

Статтею 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (зі змінами та доповненнями) від 12.06.1995 № 436/95 (далі - Указ №436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.

Відповідно абзацу 2 цієї ж статті, за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах до суб'єктів господарювання, перелічених у пункті 1 Указу №436/95, застосовується штраф у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підприємства мають право тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують самостійно встановлений ними ліміт каси. При цьому, невиконання вказаних приписів тягне за собою відповідальність передбачену абзацом другим частини першої статті 1 Указу №436/95.

Разом з тим, пунктом 54 Розділу V Положення №148 передбачено, що готівка не вважається понадлімітною в день її надходження, якщо вона здана в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку або видана для використання установою/підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання її до банку і одночасного отримання з каси банку) наступного дня на потреби, пов'язані з діяльністю установи/підприємства.

Готівка не вважається понадлімітною в день її надходження, якщо вона надійшла до кас підприємств у вихідні та святкові дні та здана в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків наступного робочого дня банку та підприємства або видана для використання підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання її до банку і одночасного отримання з каси банку) наступного робочого дня на потреби, пов'язані з діяльністю підприємства.

Відтак, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки.

Строки здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках визначаються підприємством і встановлюються за погодженням з відповідним банком (у якому відкрито рахунок підприємства, на який зараховуються кошти).

Готівкові кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження, якщо вони були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку, або видані для використання підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання її до банку і одночасного отримання з каси банку) наступного робочого дня на потреби, пов'язані з діяльністю підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 р. (справа №826/13183/16), яка, у силу вимог частини п’ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що під час оцінки дотримання позивачем порядку ведення касових операцій вирішальне значення має встановлення факту видачі або отримання (повернення) готівкових коштів, а не лише правильність складання відповідних звітних документів.

Так, з матеріалів справи та розрахунку контролюючого органу понадлімітних залишків за кожен день, вбачається наступне.

Відповідно до наказу ПрАТ "Альцест" від 30.03.2012 №3003-2/12 "Про встановлення ліміту залишку готівки в касі" в касі Магазину №7 з 01.04.2012 встановлено ліміт залишку у розмірі 50000,00 грн.

Так, 10.02.2018 відповідно до розрахунку контролюючого органу залишок готівки на кінець дня становить 63245,16 грн., ліміт каси - 50000,00 грн., понадлімітні залишки -13245,16 грн.

Водночас, як вбачається з витягу по касовій книзі за 10.02.2018 сторінка 37, залишок на початок дня становить 55697,78 грн., торгівельна виручка становить 15849,60 грн., надходження до каси - 55697,78 грн., видано - 55697,78 грн., отже разом за день становить 71547,38 грн.

Так, згідно службового документа №44039 від 10.02.2018 "службове вилучення", копії супровідної відомості до сумки з готівкою від 10.02.2018 №348, витягу з касової книги за 10.02.2018 сторінка 37, кошти в сумі 64000,00 грн. інкасовано до установи банку 10.02.2018, відтак, вказані кошти не вважаються понадлімітними у відповідності до приписів пункту 54 Розділу V Положення №148, а отже залишок готівки на кінець дня становить 7547,38 грн., що не перевищує встановлений ліміт залишку готівкових коштів позивача за 10.02.2018.

Вказане також не враховано контролюючим органом при розрахунку понадлімітних коштів і за інші дні.

13.03.2018 відповідно до розрахунку контролюючого органу залишок готівки на кінець дня становить 57249,67 грн., ліміт каси - 50000,00 грн., понадлімітні залишки -7249,67 грн.

Водночас, як вбачається з витягу по касовій книзі за 13.03.2018 сторінка 68, залишок на початок дня становить 22002,34 грн., торгівельна виручка становить 13244,99 грн., надходження до каси - 22002,34 грн., видано - 22002,34 грн., отже разом за день становить 35247,33 грн.

При цьому, з касової книги за 13.03.2018 сторінка 68 вбачається, що у цей день було видано готівку в розмірі 6500,00 грн., що також підтверджується службовим документом №45247 від 13.03.2018 "службове вилучення".

Отже, залишок готівки в касі підприємства на кінець дня становить 28747,33 грн., що свідчить про те, що позивачем не перевищено встановлений ліміт залишку готівкових коштів за 13.03.2018.

14.03.2018 відповідно до розрахунку контролюючого органу залишок готівки на кінець дня становить 55063,48 грн., ліміт каси - 50000,00 грн., понадлімітні залишки -9063,48 грн.

Водночас, як вбачається з витягу по касовій книзі за 14.03.2018 сторінка 69, залишок на початок дня становить 28747,33 грн., торгівельна виручка становить 33568,82 грн., надходження до каси - 28747,33 грн., видано - 28747,33 грн., отже разом за день становить 62316,15 грн.

Так, згідно службового документа №45206 від 14.03.2018 "службове вилучення" видано 3000,00 грн.

Крім того, згідно службового документа №45305 від 14.03.2018 "службове вилучення", копії супровідної відомості до сумки з готівкою від 14.03.2018 №345, витягу з касової книги за 14.03.2018 сторінка 69, кошти в сумі 32000,00 грн. інкасовано до установи банку 14.03.2018, відтак, вказані кошти не вважаються понадлімітними у відповідності до приписів пункту 54 Розділу V Положення №148, а отже залишок готівки на кінець дня становить 27316,15 грн., що не перевищує встановлений ліміт залишку готівкових коштів позивача за 14.03.2018.

20.03.2018 відповідно до розрахунку контролюючого органу залишок готівки на кінець дня становить 67865,08 грн., ліміт каси - 50000,00 грн., понадлімітні залишки -17865,08 грн.

Водночас, як вбачається з витягу по касовій книзі за 20.03.2018 сторінка 75, залишок на початок дня становить 34840,48 грн., торгівельна виручка становить 21184,12 грн., надходження до каси - 34840,48 грн., видано - 34840,48 грн., отже разом за день становить 56024,60 грн.

Так, згідно службового документа №45526 від 20.03.2018 "службове вилучення" видано 15500,00 грн.

Крім того, згідно службового документа №45537 від 20.03.2018 "службове вилучення", копії супровідної відомості до сумки з готівкою від 20.03.2018 №346, витягу з касової книги за 20.03.2018 сторінка 75, кошти в сумі 23000,00 грн. інкасовано до установи банку 20.03.2018, відтак, вказані кошти не вважаються понадлімітними у відповідності до приписів пункту 54 Розділу V Положення №148, а отже залишок готівки на кінець дня становить 17524,60 грн., що не перевищує встановлений ліміт залишку готівкових коштів позивача за 20.03.2018.

26.03.2018 відповідно до розрахунку контролюючого органу залишок готівки на кінець дня становить 54187,05 грн., ліміт каси - 50000,00 грн., понадлімітні залишки -4187,05 грн.

Водночас, як вбачається з витягу по касовій книзі за 26.03.2018 сторінка 81, залишок на початок дня становить 29609,32 грн., торгівельна виручка становить 55468,41 грн., надходження до каси - 29609,32 грн., видано - 29609,32 грн., отже разом за день становить 85077,73 грн.

Так, згідно службового документа №45790 від 26.03.2018 "службове вилучення" видано 2500,00 грн.

Крім того, згідно службового документа №45799 від 26.03.2018 "службове вилучення", копії супровідної відомості до сумки з готівкою від 26.03.2018 №345, витягу з касової книги за 26.03.2018 сторінка 81, кошти в сумі 60500,00 грн. інкасовано до установи банку 26.03.2018, відтак, вказані кошти не вважаються понадлімітними у відповідності до приписів пункту 54 Розділу V Положення №148, а отже залишок готівки на кінець дня становить 22077,73 грн., що не перевищує встановлений ліміт залишку готівкових коштів позивача за 26.03.2018.

12.03.2018 відповідно до розрахунку контролюючого органу залишок готівки на кінець дня становить 72420,78 грн., ліміт каси - 50000,00 грн., понадлімітні залишки -22420,78 грн.

Водночас, як вбачається з витягу по касовій книзі за 12.03.2018 сторінка 67, залишок на початок дня становить 32368,44 грн., торгівельна виручка становить 7683,90 грн., надходження до каси - 32368,44 грн., видано - 32368,44 грн., отже разом за день становить 40052,34 грн.

При цьому, згідно службового документа №45220 від 12.03.2018 "службове вилучення" видано 18050,00 грн.

Як зазначив позивач, видача готівкових коштів в сумі 18050,00 грн. було здійснено для передачі у центральну касу для виплати заробітної плати працівникам АТ "Альцест".

Судом встановлено, що готівкові кошти в сумі 18050,00 грн. від Магазину №7 надійшли до центральної каси АТ "Альцест" 12.03.2018, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 12.03.2018 №29.

Вказана обставина також відображена у витягу з касової книги за 12.03.2018 сторінка 28 центральної каси АТ "Альцест".

Відповідно до видаткового касового ордеру від 12.03.2018 №32 центральної каси АТ "Альцест", позивачем було видано готівкові кошти в сумі 18045,24 грн. для виплати заробітної плати за лютий 2018 року згідно платіжних відомостей.

Отже, залишок готівки в касі підприємства на кінець дня становить 22002,34 грн., що свідчить про те, що позивачем не перевищено встановлений ліміт залишку готівкових коштів за 12.03.2018.

З системного аналізу вищевикладеного, з огляду на встановлений ліміт залишку готівки в касі позивача, вбачається відсутність його перевищення, а тому позовні вимоги щодо визнання податкового повідомлення-рішення від 11.12.2017 № протиправним та таким, що підлягає скасуванню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем було виконано нормативно закріплений порядок дотримання ліміту залишків готівки в касі підприємства та своєчасно здано відповідну готівку за 10.02.2018, 12.03.2018, 13.03.2018, 14.03.2018, 20.03.2018, 26.03.2018, а тому відсутні правові підстави для застосування до нього штрафних санкцій, нарахованих згідно податковим повідомленням-рішенням від 26.04.2018 №.

Водночас, з матеріалів фактичної перевірки, наданих відповідачем на вимогу суду, взагалі не вбачається, що наведені обставини встановлювалися та перевірялися контролюючим органом, а натомість видається, що відповідачем було застосовано формальний підхід при проведенні перевірки позивача, порушено принцип об’єктивності та повноти встановлення всіх обставин, що є необхідними для вирішення питання про притягнення суб’єкта господарювання до відповідальності.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо протиправності оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення та необхідності його скасування.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б повністю спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 2220,94 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.07.2018 №6595. Доказів понесення інших витрат суду не надано.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 26.04.2018 №.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Альцест" () сплачений судовий збір у розмірі 2220,94 грн. (дві тисячі двісті двадцять грн. 94 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.