Справа № 2240/2644/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2644/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року (повний текст судового рішення складено 10.12.2018р. у м.Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошової винагороди та премії до державних професійних свят та ювілейних дат, які враховуються при обчислені пенсії, з яких сплачено страхові внески. В обґрунтування позову зазначає, що 26.11.2013 року йому призначена пенсія у зв'язку із втратою годувальника згідно із законом України "Про державну службу". Вказує, що звернувся до відповідача з заявою щодо перерахунку його пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошової винагороди та надбавки за вислугу років, грошової винагороди та премії до державних професійних свят та ювілейних дат, які враховуються при обчислені пенсії. Листом від 10.05.2018 року №1123/Д-8 відповідач відмовив в перерахунку пенсії. Вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправною, тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у перерахунку його пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошової винагороди та надбавки за вислугу років, грошової винагороди та премії до державних професійних свят та ювілейних дат, які враховуються при обчислені пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу, надісланому на адресу суду апеляційної інстанції засобами поштового зв'язку, відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 з огляду на обсяг наведених ним доводів та обставин, встановлених судом першої інстанції.

Позивач в письмових поясненнях на відзив УПФ та додаткових поясненнях, просив, з огляду на наведені ним доводи та обставини, рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнив його апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 26.11.2013 року отримує пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону №3723-ХІІ, в сумі 2478,78 грн., у розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника - ОСОБА_3.

У травні 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо перерахунку його пенсії. До вказаної заяви додав довідку про складові заробітної плати ОСОБА_3 №19611/05-012-6 від 17.12.2012 року та розшифровку до неї за період з липня 1993 року по червень 1995 року.

Листом від 10.05.2018 року №1123/Д-8 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило ОСОБА_2 в перерахунку пенсії. Вказало, що постановою Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (в редакції, що діяла та була чинна на час призначення пенсії) встановлено, що розмір виплат, крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років, що включається в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Розрахунок пенсії позивача наступний: 3184,27 грн. заробітна плата для обчислення пенсії х 70% обчислення пенсії у зв'язку із втратою годувальника - 1930,05 грн. (основний розмір пенсії), 66,43 грн. - підвищення дітям війни, 179,36 - індексація, разом - 2474,78 грн. Підстав для обчислення пенсії з урахуванням матеріальної допомоги немає. Повідомили, що визначити складові заробітної плати, з якої проведено обчислення розміру пенсії у зв'язку із втратою годувальника, за електронною справою немає можливості.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати з урахуванням сум визначених позивачем складових, які враховуються при обчислені пенсії.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, :

1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина;

6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки;

12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно ч.1 ст.2 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь-якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до абзаців 10,11 статті 37 закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року№3723-XII (далі Закон №3723-XII), який діяв на час існування спірних правовідносин, передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Отже, розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника визначається у відсотках від розміру заробітної плати померлого годувальника, з якої сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія ОСОБА_3 була призначена як державному службовцю відповідно до Закону №3723-XII.

Згідно ст.37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Приписами статтей 1 та 2 закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. До структури заробітної плати, входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Порядок обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсій державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України було визначено постановою Кабінету Міністрів України №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31 травня 2000 року (далі - Постанова №865).

Пунктом 1 Постанови №865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60.

Згідно з листом Управління пенсійного фонду України в м.Харцизьку Донецької області від 05.03.2014 року №21(4)Д-14-01-03, наданим позивачем до матеріалів справи, заробітна плата годувальника врахована на підставі довідки Державної податкової інспекції в м.Харцизьку від 11.03.2008 року, що знаходиться в матеріалах пенсійної справи годувальника, відповідно до якої розмір заробітної плати складав 3184,27 грн.

Приписами частини 1 статті 74 закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, сім'ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника.

Відповідно до електронної пенсійної справи, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, пенсія по втраті годувальника позивачу призначена з заробітної плати годувальника в розмірі 3184,27 грн. Отже, розмір пенсії позивачу визначений з урахуванням вимог частини 1 статті 74 закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що у позивача відсутнє право вимоги на перерахунок своєї пенсії виходячи із заробітної плати померлої особи, як годувальника, з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошової винагороди та надбавки за вислугу років, грошової винагороди та премії до державних професійних свят та ювілейних дат, які, в свій час, не були включені в розрахунок заробітку для обчислення його пенсії.

Згідно з ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 лютого 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5