Справа № 826/13000/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 лютого 2019 року № 826/13000/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (АДРЕСА_1)
доНаціонального агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, вул. Дружби Народів, 28)
провизнання протиправними та скасування рішень
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування пункту 5 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.03.2018 р. № 456 «Про скасування деяких положень рішень Національного агентства з питань запобігання корупції від 21.03.2017 р. № 99, від 23.03.2017 р. № 104, від 29.03.2017 р. № 120, від 27.04.2017 р. № 181 та від 15.05.2017 р. № 209»; визнання протиправним та скасування рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.03.2018 р. № 464 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1.»; визнання протиправним та скасування рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.03.2018 р. № 465 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1.».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних рішення з огляду на відсутність у відповідача повноважень на скасування вже проведених перевірок стосовно позивача, що призвело до порушення прав та законних інтересів останнього.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав на відповідність оскаржуваних рішень вимогам чинного законодавства та зазначив про необхідність проведення повторної перевірки декларацій позивача, з огляду на неналежне проведення перевірки, призначеної 18.05.2017 р.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачем було подано до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічні деклараціі особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 та 2016 роки.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 18.05.2017 р. № 209 «Про проведення повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 та 2016 рік» доручено члену Національного агентства з питань запобігання корупції - заступнику Голови Радецькому Р.С. провести повну перевірку декларацій позивача за 2015 та 2016 рік.

14.07.2017 р. та 08.09.2017 р. на вимоги працівників Національного агентства з питань запобігання корупції, позивачем надавались письмові пояснення по декларації за 2015 рік.

Із закінченням граничного 90 денного строку проведення перевірки, позивач звернулась до відповідача із вимогою від 21.11.2017 р. № 138-110/3.2, якою просила забезпечити виконання вимог законодавства та, з урахуванням завершення всіх строків щодо перевірки електронної декларації, встановлених законодавством, надати рішення про результати здійснення повної перевірки декларації для ознайомлення та опублікування його на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Листом від 18.12.2017 р. № 51-04/46476/17 позивача повідомлено, що рішення про результати повної перевірки відносно позивача не приймались; крім того зазначено про відсутність прийняття рішень про продовження термінів перевірки.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, останній направлено на електронну адресу позивача лист від 18.06.2018 р. про надання пояснень щодо декларацій за 2015 та 2016 рік.

21.06.2018 р. позивач звернулась до Національного агентства з питань запобігання корупції із вимогою про надання рішення про результати здійснення повної перевірки декларації для ознайомлення та опублікування його на веб-сайті відповідача та надати пояснення з підстав продовження проведення перевірки, яка повинна була закінчитись 8 місяців назад.

Відповіді на вказаний лист відповідачем не надано.

Як зазначено позивачем, 02.07.2018 р. під час прийому Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Мангула О., позивачу стало відомо про скасування повної перевірки декларацій позивача, яка розпочата 15.05.2017 . у зв'язку із неналежним її проведенням призначеним спеціалістом.

Так, скасування повної перевірки декларацій позивача проведено згідно рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.03.2018 р. № 456 «Про скасування деяких положень рішень Національного агентства з питань запобігання корупції від 21.03.2017 р. № 99, від 23.03.2017 р. № 104, від 29.03.2017 р. № 120, від 27.04.2017 р. № 181 та від 15.05.2017 р. № 209».

На підставі зазначеного відповідачем прийнято рішення від 16.03.2018 р. № 464 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1.» та рішення від 16.03.2018 р. № 465 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1.».

Не погоджуючись із винесеними рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини сторін регулюються нормами Закону України «Про запобігання корупції», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Порядком проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим рішенням НАЗК від 10.02.2017 №56 (Порядок №56), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за №201/30069.

Так, згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» повна перевірка декларації полягає у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов'язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб'єктів декларування, які займають посади, пов'язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов'язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб'єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім'ї суб'єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» визначає Порядок №56.

Згідно з пунктом 2 розділу І цього Порядку у ньому терміни вживаються у таких значеннях:

достовірність задекларованих відомостей - відповідність дійсності відомостей, зазначених у декларації суб'єкта декларування, у разі невстановлення НАЗК недостовірності задекларованих відомостей у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації;

недостовірність задекларованих відомостей - невідповідність дійсності відомостей, зазначених у декларації суб'єкта декларування, що встановлюється на підставі відомостей, отриманих НАЗК у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації.

Пункт 3 розділу І Порядку №56 встановлює, що контроль та повна перевірка декларації здійснюються за принципами: 1) верховенства права; 2) рівності та гарантування прав і законних інтересів усіх суб'єктів декларування; 3) об'єктивності, неупередженості та безсторонності рішень і дій Національного агентства, уповноважених ним осіб; 4) достовірності і повноти інформації, що використовується Національним агентством, правомірності одержання та використання такої інформації; 5) неприпустимості свавільного втручання у сферу особистого життя суб'єкта декларування, окрім як у межах та у спосіб, що передбачені Законом; 6) гарантування права на судовий захист суб'єктів декларування.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №56 повна перевірка декларації може проводитися у період здійснення суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності і полягає у: 1) з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей; 2) з'ясуванні точності оцінки задекларованих активів; 3) перевірці на наявність конфлікту інтересів; 4) перевірці на наявність ознак незаконного збагачення.

Повна перевірка декларацій (декларації) проводиться за рішенням НАЗК, в якому надається доручення його члену провести повну перевірку декларацій (декларації) через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції Національного агентства. Рішення про проведення перевірки повинно містити інформацію, яка дає змогу ідентифікувати декларацію (декларації), щодо якої (яких) проводиться повна перевірка, та суб'єкта (суб'єктів) декларування, який (які) подав (подали) таку (такі) декларацію (декларації), якщо інше не передбачено цим Порядком.

Згідно з пунктом 6 Порядку №56 повна перевірка декларації передбачає такі дії:

1) прийняття рішення про проведення перевірки;

2) аналіз відомостей про об'єкти декларування (об'єкти нерухомості; об'єкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб'єкт декларування або члени його сім'ї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобов'язання; видатки та правочини суб'єкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом суб'єкта декларування; членство суб'єкта декларування в об'єднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях суб'єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об'єкти декларування, які мають відображатися в декларації;

3) створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8 - 11 цього розділу;

4) направлення Національним агентством відповідному суб'єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу;

5) прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Підстави та умови прийняття рішення НАЗК про здійснення повної перевірки декларації суб'єкта декларування, у тому числі і рішення про проведення перевірки декларації, якщо повна перевірка відповідної декларації вже раніше проводилася, вимоги до такого рішення, а також можливість його оскарження визначено, зокрема, пунктами 1, 2, 5 Розділу ІІІ Порядку №56.

Зокрема, відповідно до абзаців другого, четвертого пункту першого Розділу ІІІ Порядку №56 повна перевірка декларацій (декларації) проводиться за рішенням Національного агентства, в якому надається доручення його члену провести повну перевірку декларацій (декларації) (Рішення про проведення перевірки) через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції НАЗК. Рішення про проведення перевірки повинно містити інформацію, яка дає змогу ідентифікувати декларацію (декларації), щодо якої (яких) проводиться повна перевірка, та суб'єкта (суб'єктів) декларування, який (які) подав (подали) таку (такі) декларацію (декларації), якщо інше не передбачено цим Порядком.

Рішення про проведення перевірки повинно бути належним чином обґрунтоване посиланням на визначену Законом підставу повної перевірки декларації або декларацій - у разі прийняття Рішення про проведення перевірки щодо більш як одної декларації на одній визначеній Законом підставі. Рішення про проведення повної перевірки на підставі абзацу п'ятого частини першої статті 50 Закону також повинно містити обґрунтування, передбачене пунктом 3 цього розділу.

У пункті 2 Розділу ІІІ Порядку №56 зазначено, що рішення про проведення перевірки може бути оскаржене в судовому порядку.

Згідно абзацу четвертого пункту 5 Розділу ІІІ Порядку №56 у разі прийняття на підставі підпункту 4 пункту 3 цього розділу рішення про проведення перевірки декларації, якщо повна перевірка відповідної декларації вже раніше проводилася, НАЗК вживає заходів щодо проведення перевірки викладеної інформації про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей лише в частині нових отриманих відомостей, які не перевірялися під час проведення повної перевірки. Така перевірка проводиться в строки, визначені пунктом 14 цього розділу.

Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що рішення НАЗК про проведення перевірки декларації суб'єкта декларування повинно бути вмотивованим, обґрунтованим, з вказівкою на підстави його прийняття.

Отже, вищезазначені положення спеціального законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін, прямо встановлює особливі вимоги до рішення НАЗК про проведення перевірки декларації, якщо повна перевірка відповідної декларації вже раніше проводилася. Така перевірка проводиться лише у випадку одночасної наявності сукупності таких умов: НАЗК отримало інформацію про можливе відображення суб'єктом декларування у декларації недостовірних відомостей і такі відомості є новими та не перевірялися під час проведення повної перевірки відповідної декларації.

З оскаржуваних рішень від 16.03.2018 р. № 464 та № 465 вбачається, що НАЗК вказані вимоги законодавства не дотримало, оскільки приймаючи оскаржувані рішення відповідач всупереч вимог законодавства належно не мотивував їх. Так, зі змісту спірних позивачем рішень не вбачається ні предмету призначеної перевірки, ні конкретних меж її проведення, зокрема, НАЗК не зазначено, які саме розділи декларації або яка сама інформація підлягає перевірці та відсутнє посилання на нові докази, отримані відповідачем, які НАЗК має намір перевірити.

Як зазначено відповідачем у відзиві, необхідність проведення повторної перевірки зумовлена неналежним проведенням перевірки, призначеної згідно рішення від 18.05.2017 р. № 209.

Однак, суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено можливість НАЗК самостійно скасовувати рішення про проведення повної перевірки.

З викладеного вбачається, що відповідачем проводилась перевірка позивача, згідно рішення від 18.05.2017 р. № 209, з порушенням строків проведення, без прийняття рішення про продовження термінів перевірки, та без завершеної стадії, а саме прийняття рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскаржувані рішення відповідача не відповідають вищезазначеним вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, прийняті з перевищенням наданих повноважень, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Враховуючи, що відповідачем не спростовано доводів позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а надані позивачем докази є достатніми для прийняття рішення по справі в порядку спрощеного провадження про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 5 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.03.2018 р. № 456 «Про скасування деяких положень рішень Національного агентства з питань запобігання корупції від 21.03.2017 р. № 99, від 23.03.2017 р. № 104, від 29.03.2017 р. № 120, від 27.04.2017 р. № 181 та від 15.05.2017 р. № 209».

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.03.2018 р. № 464 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1».

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.03.2018 р. № 465 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1».

Присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 2 114,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, вул. Дружби Народів, 28)

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко