Справа № 808/389/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 808/389/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року, (суддя суду першої інстанції ОСОБА_3В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя, повне судове рішення складено 20.11.2018 року, в адміністративній справі №808/389/18 за позовом ОСОБА_2 до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

31 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування сум боргових зобовязань позивачу з податку на доходи фізичних осіб, що відображені в інтегрованій картці платника податків нараховані на цей час;

зобовязати відповідача внести інформацію в інтегровану картку платника податків позивача про вилучення неправомірно нарахованих сум податкового зобовязання в сумі 153 010,25 грн.

В обгрунтування позивних вимог зазначив, що на підставі отриманої від відповідача 1 інформації про наявність у нього податкового боргу та нарахування пені вбачається посилання на інформацію згідно з інтегрованої картки платника податків АІС Податковий блок податковий борг позивача виник у 2002 році з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 89 679,37 грн. Зауважує, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2012 по справі №2а-0870/10463/11, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012, за позовом ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя до Приватного нотаріуса ОСОБА_2, за участі третіх осіб: УДКС України у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області, УДКС України у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області, ДПІ у Жовтневому районі про стягнення заборгованості у розмірі 94 502,66 грн. в задоволенні адміністративного позову було відмовлено. Звертає увагу суду, що зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_2 у повному обсязі та у встановлені строки виконав зобовязання щодо розрахунків бюджетом за період 2003-2011 років. Крім того, судом під час розгляду справи №808/7705/14 за позовом ОСОБА_2 до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя про скасування податкових повідомлень-рішень також встановлено про відсутність належним чином доведення відповідачем факту виникнення у ОСОБА_2 податкового боргу (не надано жодного доказу на підтвердження цього факту, окрім облікової картки) та існування такого боргу протягом 2003-2013 років та дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для нарахування ОСОБА_2 пені за несвоєчасну сплату податкових зобовязань. Додатково зазначає, що починаючи з 2001 року по 2016 рік включно, ОСОБА_2 декларує свій майновий стан, отримані доходи та сумлінно сплачує податки в розмірі та в порядку згідно з чинним законодавством, а сума податкового боргу в розмірі 153 010,25, зазначена у відповіді від 27.12.2017 №4210/14/08-01-49-03 є незаконною та нарахованою всупереч рішенням судів. Виходячи з наведеного, вважає дії щодо нарахування сум боргових зобовязань позивачу з податку на доходи фізичних осіб, що відображені в інтегрованій картці платника податків нараховані на цей час протиправними.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що відповідно до податкового законодавства, що існувало до набрання законної сили Податковим кодексом України, податковий орган не мав права на зміну призначення платежу, шляхом перенаправлення коштів на погашення податкового боргу. При розгляді даної справи, суд першої інстанції, на думку позивача, не дослідив обставини справи та докази, надані до матеріалів справи, безпідставно прийнявши як правомірні дії відповідача 1 щодо здійснення погашення податкового боргу поточними коштами платника податків ОСОБА_2. Також, позивач зазначає, що суд при винесенні Рішення безпідставно не прийняв до уваги доводи позивача та посилання на висновки судів в інших справах з приводу того, що позивач у період з 2002 2017 рік сумлінно виконував своє зобовязання зі сплати податків, тому у нього відсутній податковий борг.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у липні 2003 року ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя звернулась до суду із позовом про стягнення заборгованості по прибутковому податку з приватного нотаріуса ОСОБА_2В з урахуванням уточнення в сумі 58 443,66 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2005 по справі №06-12895ск06 в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 13.03.2006 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, позов частково задоволено і стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість по прибутковому податку в розмірі 52 676,00 грн.

Проте, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 10.01.2007 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково вищевказані рішення судів скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У подальшому, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2007 у справі №2а-334/03 у задоволенні адміністративного позову відмовлено, у звязку із пропуском позивачем строку для звернення до адміністративного суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 до контролюючого органу були подані податкові декларації про доходи одержані за рік, у тому числі:

за 1999 рік від 25.02.2000, у якій зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 313 000,00 грн. (82 090,00 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 230 910,00 грн. сума чистого доходу);

за 2000 рік від 26.02.2001, у якій зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 329 594,00грн. (86 239,00 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 243 355,00 грн. сума чистого доходу);

за 2001 рік від 27.03.2002, у якій зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 344 635,00 грн. (304 091,00 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 40 544,00 грн. сума чистого доходу);

за 2002 рік від 31.03.2003, у якій зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 443 987,00 грн. (273 378,00 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 170 609,00 грн. сума чистого доходу);

за 2003 рік від 30.03.2004, у якій зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 314 246,00 грн. (256 159,00 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 58 087,00 грн. сума чистого доходу);

за 2004 рік від 31.03.2005, у якій зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 217 687,00 грн. (107 894,00 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 109 793,00 грн. сума чистого доходу);

за 2005 рік від 27.03.2006, у якій зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 307 939,00 грн. (46 964,00 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 260 975,00 грн. сума чистого доходу);

за 2006 рік від 28.03.2007, у якій зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 290 630,11 грн. (53 215,15 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 237 414,96 грн. сума чистого доходу);

за 2007 рік від 28.03.2008, у якій зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 383 977,00 грн. (66 469,00 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 317 508,00 грн. сума чистого доходу).

Крім того, ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя були винесені податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначались податкові зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, зокрема:

від 09.04.2002 №/0 на суму 8 108,80 грн. та №009431710/0 на суму 3 333,33 грн., які вручено під розпис позивачу 15.04.2002;

від 14.05.2002 №009421710/1 на суму 92 641,20 грн. та №/1 на суму 1 388,50 грн., які вручено під розпис позивачу 31.07.2002;

від 12.08.2002 №009421710/2 на суму 92 641,20 грн. та №/2 на суму 1 388,50 грн., які вручено під розпис позивачу 28.08.2002;

від 31.03.2003 №004841710/0 на суму 54 804,21 грн. та №004851710/0, які вручено під розпис позивачу 21.04.2003,

від 13.04.2005 №/0 на суму 27 939,31 грн., яке вручено поштою представнику позивача 13.05.2005,

від 27.03.2006 №/ на суму 33 926,75 грн.,

від 28.12.2006 №/0 на суму 47 199,11 грн. та №/0 на суму 333,33 грн., які були направлені на адресу позивача, проте повернулись контролюючому органу без вручення платнику податків,

від 28.03.2007 №/ на суму 73 606,14 грн., яке вручене позивачу особисто 02.04.2007,

від 28.03.2008 №003611710/0 на суму 47 626,20 грн.,

від 17.04.2009 №/0 на суму 65 172,00 грн.,

від 30.04.2010 №/0 на суму 42 130,23 грн.

Контролюючим органом вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме 30.10.2002 на адресу позивача поштою направлена податкова вимога №1/1500 від 29.10.2002 на суму 89 679,37 грн., а також 09.12.2002 на адресу ОСОБА_2 поштою направлена податкова вимога від 02.12.2002 №2/1664 на суму 94 401,20 грн., які вручені особисто позивачу 01.11.2002 та 13.12.2002 відповідно.

Позивачем надано суду докази сплати ним податку з доходів фізичних осіб протягом 2002-2009 років, а саме:

18.04.2002 на суму 8 965,97 грн. (прибуткових податок за 2001 рік);

13.05.2002 на суму 3 333,33 грн. (по строку сплати 14.05.2002);

29.05.2003 на суму 54 804,21 грн. (прибуткових податок за 2002 рік);

13.06.2005 на суму 27 939,31 грн. ( прибутковий податок за 2004 рік);

18.04.2006 на 33 926,75 грн. (прибутковий податок за 2005 рік);

18.09.2009 на суму 90 863,94 грн. (податок з доходів фізосіб за 2006 рік повністю зі строком платежу 18.09.2009 згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2009 по справі №2а-12/08);

24.04.2008 на суму 47 626,20 грн. (податок з доходів фізичних осіб за 2007 рік за податковим повідомленням-рішенням № від 28.03.2008 зі строк сплати 10.05.2008);

10.06.2009 на суму 65 172,00 грн. (податок з доходів фізичних осіб за 2008 рік повністю).

Відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2008 у справі №2а-12/08 апеляційну скаргу ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя задоволено частково, постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2008 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково: визнано недійсним податкове повідомлення-рішення №/0 від 28.03.2007 на суму 42 742,20 грн.

Згідно з ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2009 по справі №2а-2/09 за позовом ОСОБА_4 до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 28.12.2006, апеляційну скаргу ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя залишено без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2009, якою скасоване оскаржуване рішення, залишена без змін.

30.03.2009 відповідачем подано до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя декларацію про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2008 року. У поданій декларації зазначено ОСОБА_2 доходи одержані від приватної нотаріальної професійної діяльності 434 480,00 грн.

17.04.2009 ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя винесено податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) форми Ф №/0, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб у розмірі 65 172,00 грн. Дане ППР отримано ОСОБА_2 12.05.2009.

10.06.2009 ОСОБА_2 сплачено до місцевого бюджету Жовтневого району м. Запоріжжя 65 172,00 грн. (призначення платежу податок з доходів фізичних осіб за 2008 рік повністю зі строком платежу 14.06.2009).

30.03.2010 ОСОБА_2 подано до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя податкову звітність, а саме: декларацію про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2009 року. У декларації ОСОБА_2 зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 403 501,86 грн. (73 947,07 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 329 554,79 грн. сума чистого доходу). З урахуванням наведених даних у декларації, дохід, з якого необхідно сплатити прибуткових податок за 2009 рік становить 280 868,00 грн. Також у декларації зазначено суму податку, сплаченого авансом у розмірі 7 302,98 грн.

30.04.2010 ОСОБА_2 по ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя подано довідку до декларації про доходи, одержані з 01.01.2009 по 31.12.2009.

30.04.2010 ДПІ у Жовтневому районі винесено ППР, відповідно до якого ОСОБА_2 визначено суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 42 130,23 грн. Це ППР отримано ОСОБА_2 30.04.2010.

31.05.2010 ОСОБА_2 сплачено до місцевого бюджету Жовтневого району м. Запоріжжя 42 130,23 грн. (призначення платежу податок з доходів фізичних осіб за 2009 рік повністю зі строком платежу 31.05.2010).

14.01.2011 приватний нотаріус ОСОБА_2 взятий на облік у ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя за №81.

22.04.2011 ОСОБА_2 подано до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя декларацію про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2010 року. У декларації ОСОБА_2 зазначені доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності у сумі 283 923,00 грн. (88 323,00 грн. витрати, повязані з одержанням доходу та 195 600,00 грн. сума чистого доходу).

21.07.2011 ОСОБА_2 сплачено до УДК у Комунарському районі м. Запоріжжя 29 340,00 грн. (призначення платежу податок з доходів фізичних осіб за 2010 рік повністю зі строком платежу 01.08.2011).

Крім того, ОСОБА_2 було подано до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя 11.01.2012 проект ОСОБА_4 звіряння за період з 2008 по 2010 роки між приватним нотаріусом ОСОБА_2 та ДПІ у Комунарському районі із проханням підписати.

16.01.2012 представники ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя в телефонному режимі запросили ОСОБА_2 зявитися до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя для підписання проекту акту, складеного податковою інспекцією. ОСОБА_2 та його представник о 17 год. 45 хв. зявилися до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя у кабінет №104 для звірки взаємних розрахунків, однак в результаті проведених переговорів, проекту акту звіряння або заперечення на поданий Відповідачем проект ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 не було надано ні ОСОБА_2, ні суду.

Зазначені обставини встановлені постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.03.2012 по справі №2а-0870/10463/11 за позовом ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя до Приватного нотаріуса ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області, Управління Державної казначейської служби України у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області, ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя про стягнення заборгованості у розмірі 94 502,66 грн. та не підлягають доказуванню в силу ст. 78 ПК України.

З зазначеної постанови вбачається, що відповідно до наданого ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя розрахунку встановлюється заборгованість за деклараціями у 2008-2010 роках, інших первинних доказів (документів) наявної заборгованості відповідача суду позивачем не надано. Позивачем не надано доказів (детального розрахунку) в обґрунтування на погашення чого ДПІ у Комунарському районі перераховувало кошти сплачені ОСОБА_2 за платежем податок з доходів фізичних осіб. Матеріалами справи підтверджується факт подання ОСОБА_2 податкової звітності (декларацій з податку на доходи фізичних осіб) та сплати зазначених зобовязань.

Згідно з ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012 предметом спору є заборгованість за деклараціями приватного нотаріусу ОСОБА_2 у 2008-2010 роках. Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 суми податкових зобовязань за платежем податок з доходів фізичних осіб за 2008, 2009 та 2010 роки було сплачено, що підтверджується платіжними документами, які знаходяться в матеріалах справи.

Первинних документів щодо існування у відповідача заборгованості за деклараціями у 2008-2010 роках та детального розрахунку за якими позиціями позивач зарахував сплачені ОСОБА_2 кошти за платежем податок з доходів фізичних осіб Державна податкова інспекція у Комунарському районі м. Запоріжжя до суду першої інстанції не надала.

Отже, судовим рішенням, що набрало законної сили, було встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 встановлена ДПІ у Комунарському районі не підтверджується матеріалами справи, окрім облікової картки, у звязку з чим позовні вимоги є не обґрунтованими та не доведеними.

Крім того, позивачем були подані до контролюючого органу податкові декларації про майновий стан і доходи, відповідно до яких самостійно визначені податкові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, у тому числі: за 2011 від 24.04.2012рік на суму 58 859,56 грн.; за 2014 від 28.04.2015 на суму 16 613,29 грн.

У подальшому, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України відповідачем була проведена камеральна перевірка ОСОБА_2 з питання несплати (неперахування) до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до вимог Податкового кодексу України по строку сплати 14.05.2003, 21.05.2003, 14.08.2003, 14.11.2003, 10.09.2004, 04.05.2006, 12.05.2008, 11.06.2009, 31.05.2010, 01.08.2011.

За результатами перевірки 05.08.2014 ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя був складений ОСОБА_4 перевірки, згідно висновків якого встановлено порушення термінів сплати сум податку на доходи фізичних осіб по строку сплати 14.05.2003, 21.05.2003, 14.08.2003, 14.11.2003, 10.09.2004, 04.05.2006, 12.05.2008, 11.06.2009, 31.05.2010, 01.08.2011, відповідно до пп.177.5.1 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України. Несплачена сума податкового зобовязання складає 330 324,65 грн.

14.08.2014 ОСОБА_2 було подано заперечення на ОСОБА_4 перевірки, проте згідно відповіді від 21.08.2014 ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя зазначені заперечення не були враховані.

На підставі ОСОБА_4 перевірки 21.08.2014 ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення: №, яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, до ОСОБА_2 було застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20 904,88 грн.; №, яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 118 337,40 грн.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із позовом.

Так, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2015 по справі №808/7705/15, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, адміністративний позов ОСОБА_2 до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень задоволений. Визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2014, прийняте ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, яким ОСОБА_2 було збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 20 904,88 грн. Визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2014, прийняте ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, яким ОСОБА_2 було збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 118 337,40 грн.

29.04.2016 ОСОБА_2 подано до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя декларацію про майновий стан і доходи (для підприємців) № за 2015 рік. У декларації позивачем зазначена сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 39 229,96 грн.

26.08.2016 ОСОБА_2 сплачено до УК у Комунарському районі м. Запоріжжя 39 229,96 грн. (призначення платежу податок з доходів фізичних осіб за 2015 рік).

28.04.2017 позивачем подано до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області податкову декларацію про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № за 2016 рік, у якій зазначена сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 66 242,34 грн.

27.07.2017 ОСОБА_2 сплачено до УК у Комунарському районі м. Запоріжжя 66 242,34 грн. (призначення платежу податок з доходів фізичних осіб за 2016 рік).

У грудні 2017 року позивач звернувся до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області із запитом щодо наявної податкової заборгованості, на який листом від 14.12.2017 №4922/10/08-29-17 відповідачем 1 повідомлено, що станом на 14.12.2017 у платника податків наявна заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 152 593,90 грн.

Крім того, листом від 27.12.2017 №4210/14/08-01-49-03 Олександрівське управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області повідомило представника позивача, що згідно з інтегрованою карткою платника податків АІС Податковий блок ОСОБА_2 податковий борг виник у 2002 році з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 89 679,37 грн. (податкова вимога від 21.10.2002 №1/1500). Станом на 26.12.2017 за ОСОБА_2 обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 153 010,25 грн., у тому числі за термінами виникнення:

- 31.07.2015 згідно податкової декларації про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № від 29.04.2015 у сумі 1 345,97 грн. (з урахуванням сплати);

- 29.04.2016 згідно податкової декларації про майновий стан і доходи (для підприємців) № від 29.04.2016 у сумі 39 229,96 грн.;

- 26.08.2016 нараховано пені у ІКП на борг минулих років (пп. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України) на Декларацію №75888 від 30.04.2012 у сумі 27 891,22 грн.;

- 27.07.2017 нараховано пені у ІКП на борг минулих років (пп. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України) на Декларацію №75888 від 30.04.2012 у сумі 581,67 грн.;

- 27.07.2017 нараховано пені у ІКП на борг минулих років (пп. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України) на податкову декларацію про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № від 29.04.2015 у сумі 4 456,26 грн.;

- 31.07.2017 згідно податкової декларації про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № від 28.04.2017 у сумі 66 242,34 грн.

Вважаючи дії щодо нарахування сум боргових зобовязань позивачу з податку на доходи фізичних осіб, що відображені в інтегрованій картці платника податків нараховані на цей час протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом, у якому також просить суд зобовязати відповідача внести інформацію в інтегровану картку платника податків позивача про вилучення неправомірно нарахованих сум податкового зобовязання в сумі 153 010,25 грн.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг, що обліковується по інтегрованій картці платника в розмірі 153 010,25 грн. виник у звязку з переправленням коштів, сплачених позивачем за наслідками річного декларування 2015-2017 років в рахунок податкового боргу попереднього податкового періоду, саме тому, зазначена сума відображена податковим органом в інтегрованій картці платника.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить із наступного.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом позивач зазначив, що контролюючим органом було неправомірно включено до інтегрованої з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування як податковий борг суму грошових коштів у розмірі 94 502,66 грн. Позивач вказав, що вказана сума грошових коштів не є податковим боргом, оскільки постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.03.2012 по справі №2а-0870/10463/11, яка набрала законної сили, у задоволенні позову ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя до Приватного нотаріуса ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області, Управління Державної казначейської служби України у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області, ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя про стягнення заборгованості у розмірі 94 502,66 грн. відмовлено.

Згідно з даними інтегрованої картки позивача станом на 26.12.2017 обліковувалась недоїмка з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 153 010,25 грн., у тому числі за термінами виникнення:

- 31.07.2015 згідно податкової декларації про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № від 29.04.2015 у сумі 1 345,97 грн. (з урахуванням сплати);

- 29.04.2016 згідно податкової декларації про майновий стан і доходи (для підприємців) № від 29.04.2016 у сумі 39 229,96 грн.;

- 26.08.2016 нараховано пені у ІКП на борг минулих років (пп. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України) на Декларацію №75888 від 30.04.2012 у сумі 27 891,22 грн.;

- 27.07.2017 нараховано пені у ІКП на борг минулих років (пп. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України) на Декларацію №75888 від 30.04.2012 у сумі 581,67 грн.;

- 27.07.2017 нараховано пені у ІКП на борг минулих років (пп. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України) на податкову декларацію про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № від 29.04.2015 у сумі 4 456,26 грн.;

- 31.07.2017 згідно податкової декларації про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № від 28.04.2017 у сумі 66 242,34 грн.

Також, згідно з інтегрованою карткою платника податків АІС Податковий блок ОСОБА_2 податковий борг вперше виник у 2002 році з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 89 679,37 грн. (податкова вимога від 21.10.2002 №1/1500) і з того часу жодного разу не переривався.

Судом встановлено, що сплата податкового боргу, здійснювалось шляхом перенаправлення податковим органом платежів, які надходили від позивача як сплата податку з 2008 року на підставі п.п. 7 ст. 7 ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», а з 01.01.2011 року після вступу в силу Податкового кодексу України, відповідачем здійснювалось перенаправлення сплачених сум в рахунок існуючого податкового боргу.

Вказане також підтверджується даними зворотнього боку облікової катки платника податку ОСОБА_2. (а.с.101 - 103 т. 1, а. с. 171-188 т. 1)

Суд зазначає, що до 01.01.2011 року відносини, щодо погашення податковог боргу були врегульовані ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», з 01 січня 2011 року Податковим кодексом України.

Так, згідно із п.п. 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 7.7. статті 7 цього ж Закону визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобовязань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обовязковими платежами) - у рівних пропорціях.

Утім, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу, передбаченого п.п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий орган не наділений правом чи обовязком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

В силу вимог п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 цього Закону активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Отже, згідно законодавства чинного до 01.01.2011 року, податковий орган не мав права самостійно змінювати призначення платежу визначеного платником податків при сплаті податкових зобов'язань з податків, зокрема з метою погашення податкового боргу змінювати період, за який сплачується податкове зобов'язання.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем у справі не було оскаржено в адміністративному та/або судовому порядку дій відповідача з приводу перенаправлення сплачуваних позивачем сум в рахунок наявного податкового боргу на підставі п.п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», в тому числі і з підстав фактичної відсутності у нього боргу.

В свою чергу, з 01 січня 2011 року набув чинності Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пункт 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року, не має зворотної дії в часі. Дія пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України починається з 01 січня 2011 року і може бути застосована лише до тих податкових зобов'язань, які виникли після 01 січня 2011 року.

Станом на 01.01.2011 року у ОСОБА_2 був наявний податковий борг який виник за рахунок несплачених узгоджених обов'язкових платежів з урахуванням систематичного перенаправлення коштів в рахунок податкового боргу за попередні пероіди, факт наявності чого підтверджується інформацією облікової картки платника та не заперечується позивачем у справі.

Станом на 26.12.2017 рік сума податкового боргу становила 153010.25 гривень.

Платником податків протягом усього часу з 2002 року не було ініційовано звернення за оскарженням дій відповідача з приводу перенаправлення сплачених позивачем сум в рахунок податкового боргу. Втім, в даному адміністративному позові, заявлено вимоги про визнання протиправними дій щодо нарахування позивачу податкового боргу у розмірі 153010.25 грн. станом на 2017 рік, який є лише частиною податкового боргу, який безперервно обліковується за позивачем з грудня 2002 року.

Суд звертає увагу на те, що відображення в обліковій картці платника наявного податкового боргу станом на 26.12.2017 року є наслідком дій податкового органу з приводу перенаправлення платежів на погашення податкового боргу, який з урахуванням постійної часткової його сплати за рахунок переплат та поточних платежів зі спеціального збору безперервно продовжував нараховуватись і після 01.01.2011 року до 2017 року.

Таким чином, станом після 01.01.2011 року - часу набрання законної ПК України, наявний у позивача станом на 2017 рік податковий борг обліковується не виключно за рахунок платежів, які виникли до 01.01.2011 року, а за рахунок несплачених поточних платежів з урахуванням перенаправлення коштів відповідачем на погашення податкового боргу який нараховано вже після січня 2011 року.

Таким чином, безумовне визнання протиправними дій відповідача з приводу нарахування позивачу податкового боргу у розмірі 15310.25 грн. та його відображення в обліковій картці платника на думку суду є недопустимим.

Доводи позивача з приводу того, що відображення в інтегрованій картці податкового боргу є протиправним з огляду на відсутність у позивача такого боргу в силу неправомірності дій податкового обграну по перенаправленню коштів, сплачених позивачем, в рахунок податкового боргу минулих періодів, а також рішення судів, якими визначено сплату позивачем податку в повному обсязі, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими для цілей задоволення даного позову, оскільки правомірність дій податкового обргану по перенаправленню коштів позивача в рахунок податкового боргу в розрізі висновків суду про відсутність у позивача податкового боргу не є предметом доказування у даній справі.

Суд зазначає, що в рамках завявленого позивачем адмінстративного позову, судом надається оцінка лише фактичному відображенню в інтегрованій картці платника податку стану розрахунків з бюджетом по податковим зобовязанням.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуюись ст. 243, ст. 308,ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року в адміністративній справі №808/389/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 15.02.2019 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай