Справа № 826/16540/16
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 р. у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" до Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності щодо внесення інформації, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Нафтопостач-агро" (ТОВ "Фірма Октан") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" до Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності щодо внесення інформації, зобов'язати вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року у задоволенні вказаної заяви позивача - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ТОВ "Нафтопостач-агро" звернулось до суду з апеляційною скаргою, відповідно до змісту якої просив суд скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року № 826/16540/16 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на його думку, судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, оскільки ТОВ "Нафтопостач-агро" мало всі підстави для ухвалення додаткового рішення.

Зокрема, апелянт стверджує, що позов було заявлено до двох відповідачів, проте, питання щодо позовних вимог до Державної фіскальної служби України у м.Києві судом як під час розгляду справи так і у судовому рішенні не вирішувалось.

У свою чергу, апелянт наголошує, що позовні вимоги зобов'язати контролюючий орган внести до системи електронного адміністрування реалізації пального залишків згідно Акту інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" було заявлено позивачем до двох відповідачів, а саме як до Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві так і Державної фіскальної служби України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що судом було зобов'язано вчинити відповідні дії лише Головне управління Державної фіскальної служби України, апелянт вважає, що судом першої інстанції не було вирішено питання щодо однієї з позовних вимог, з приводу якого досліджувались докази.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з'явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач 1) та Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - Відповідач 2), в якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо невнесення до системи електронного адміністрування реалізації пального залишків згідно Акту інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан";

- зобов'язати контролюючий орган внести до системи електронного адміністрування реалізації пального залишків згідно Акту інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо невнесення до системи електронного адміністрування залишків пального, які зазначені в Акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" та зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві включити до системи електронного адміністрування залишки пального, які зазначені в Акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан".

Вказане рішення набрало законної сили 26 лютого 2018 року та 03 квітня 2018 року на виконання цього рішення було видано виконавчі листи.

Судом також встановлено, що 18 квітня 2018 року було відкрито виконавче провадження про зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві включити до системи електронного адміністрування залишки пального, які зазначені в Акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан".

У подальшому ТОВ "Нафтопостач-агро" (ТОВ "Фірма Октан") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про ухвалення додаткового судового рішення у вказаній справі відповідно до змісту якої просило суд ухвалити додаткове рішення до постанови Окружного адміністративного суду від 11.12.2017 яким зобов'язати контролюючий орган (Державну фіскальну службу України) включити до системи електронного адміністрування включити до системи електронного адміністрування залишки пального, які зазначені в Акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан".

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що судом були досліджені у повному обсязі в мотивувальній частині рішення суду та вирішені у резолютивній частині всі позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан". При цьому, суд зазначив, що як вбачається зі змісту позову фактично позовні вимоги до Державної фіскальної служби України були відсутні. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення по суті є вирішенням інших витань, що не підлягають вирішенню шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до вимог частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п. 17 Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" № 7 від 20.05.2013 встановлено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали) з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у постанові чи ухвалі.

Водночас, дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що під час розгляду справи було вирішено всі заявлені позивачем в адміністративному позові вимоги з приводу яких досліджувалися докази із визначенням конкретного способу виконання цього рішення, а також особи, яка зобов'язана його виконати.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до суду із вимогою зобов'язати контролюючий орган вчинити певні дії позивачем не конкретизовано особу - відповідача, яка зобов'язана вчинити ці дії.

У свою чергу, приписами ч. 4 ст. 105 КАС України (у редакції чинній на момент прийняття постанови) встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Отже, вказана норма, передбачає, що відповідна вимога має бути скерована до конкретного суб'єкта владних повноважень, який виступає відповідачем по справі.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У свою чергу, як вбачається зі змісту постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року позивачем не було обґрунтовано вимог до Державної фіскальної служби, позаяк у мотивувальній частині судом було зазначено, що з системного аналізу наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо невключення до Єдиного реєстру акцизних накладних залишків пального, які зазначено в Акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року, що поданий 20 березня 2016 року платником податків - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Октан», та з метою відновлення порушеного права платника податків вважає за необхідне зобов'язати відповідача 2 включити до Єдиного реєстру акцизних накладних залишки пального, які зазначені в Акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року, що поданий 20 березня 2016 року платником податків - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" ().

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було прийнято обґрунтоване рішення з урахуванням доводів та вимог позовної заяви та у зв'язку з цим правильно визначено суб'єкта владних повноважень, який зобов'язаний виконати вказане рішення суду.

Разом з цим, колегією суддів не встановлено підстав передбачених статтею 252 КАС України для ухвалення додаткового рішення.

Обставини, які зазначає позивач, не можуть бути підставами для ухвалення додаткового рішення, а є за своїм змістом незгодою із постановою Окружного адміністративного суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказана заява про ухвалення додаткового судового рішення по суті є вирішенням інших витань, що не підлягають вирішенню шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Щодо доводів апелянта про те, що суд зобов'язаний був залишити позовну заяву без руху з метою уточнення позовних вимог до Державної фіскальної служби, то колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів КАС залишення позовної заяви без руху є правом, а не обов'язком суду та вирішується на розсуд судді, який розглядає матеріали адміністративного позову, а по - друге саме позивач, а не суд, повинен вирішувати обсяг та зміст своїх позовних вимог (які крім іншого, позивач має можливість змінити або уточнити до початку розгляду справи по суті), а також визначати коло відповідачів по справі.

За наведених обставин, колегія суддів зазначає, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав для вважати, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини або порушено норми процессуального права.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва про відмову у вжитті заходів забезпечення позову є законною та обґрунтованою.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 252, 311-313, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
І.В. Федотов
Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року.