Справа № 0740/882/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/123/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Плеханова З.Б., м. Ужгород, повний текст рішення складено та підписано 19 листопада 2018 року) у справі №0740/882/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області в якому просила визнати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії по віку, як посадовій особі органу місцевого самоврядування відповідно до Закону України №2493 «Про службу в органах місцевого самоврядування» - протиправною. Зобов'язати відповідача призначити виплату пенсії по віку державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та відповідно до Закону України №2493 «Про службу в органах місцевого самоврядування», як особі, що набула право на призначення цього виду пенсії за встановленим законом віком і страховим стажем з моменту звернення про перехід на інший вид пенсії - 05 липня 2018 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії - відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції у даній справі допущено неправильне застосування норм матеріального права, зокрема неправильне тлумачення та незастосування закону, який підлягає застосуванню, а саме Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Апелянт зазначає, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах визначених ст. 14 Закону, за якою посада секретаря сільської ради віднесена до посад 6 категорії в органах місцевого самоврядування.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Міжгірському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та на даний час отримує пенсію по інвалідності 3 групи в розмірі пенсії за віком, обчислену згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

05.07.2018 року позивач звернулася до Міжгірського об'єднаного управління ІІФУ Закарпатської області із заявою про перехід на інший вид пенсії - на пенсію по віку згідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до витягу з протоколу №25 від 12 липня 2018 року Комісією по розгляду питань пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Міжгірського об'єднаного управління ГІФУ Закарпатської області прийнято рішення про відмову у здійсненні перерахунку.

Листом відповідача від 13.07. 2018 року № 2051/ 02 та листом з Головного управління пенсійного фонду України у Закарпатській області від 18.07.2018 року № 374-Г-99-72 позивачці відмовлено у призначенні пенсії, як посадовій особі органів місцевого самоврядування зазначаючи, що оскільки Законом України № 2148-19 від 03.10.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни у статтю 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а саме, частину сьому викладено в такій редакції: "Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 2 Закону №2493-ІІІ "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно із ч.7 статті 21 Закону №2493-ІІІ ( в редакції станом на 2016 рік) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

З 11.10.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-УШ.

Пунктом 13 передбачено, що у статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" частину сьому викласти в такій редакції: "Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". (Частина сьома статті 21 в редакції Закону в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року.

Оскільки дана норма закону скасована Законом від 03 жовтня 2017 року № 2148-УШ, а тому, не може слугувати як підстава доказування.

Відповідно до ст. 90 Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-УШ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Щодо посилання апелянта на п. 10 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу", а саме, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана правова норма стосується лише державних службовців.

Положеннями пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" визначено право на призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» виключно осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що з копії трудової книжки позивачки не можливо встановити, що ОСОБА_1 була обрана секретарем сільської ради у 1994 році, що зазначено відповідачем у відзиві на адміністративний позов.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі №0740/882/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
І. В. Глушко
Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.