Справа № 826/6350/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа №826/6350/15

адміністративне провадження №К/9901/4742/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Кравчука В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Алгоритм» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року (суддя Аблов Є.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року (головуючий суддя Парінов А.Б., судді Грибан І.О., Губська Л.В.) у справі №826/6350/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Алгоритм» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Промекономбанк» Гулея Олександра Івановича, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель», про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Алгоритм» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Промекономбанк» Гулея Олександра Івановича (далі по тексту - відповідач), в якому просило скасувати рішення відповідача, викладене у повідомленнях від 30 травня 2014 року №И3005/2ю та №И3005/4ю про визнання нікчемним Договору відступлення прав вимоги №03/01-14 від 03 січня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Алгоритм» - відмовлено повністю.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що 04 квітня 2011 року між ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» та ПАТ «КБ «Промекономбанк» укладено Договір №14/LORO-T про встановлення кореспондентських відносин, за умовами якого Банк відкриває Кореспонденту кореспондентський рахунок типу «Лоро» в українській гривні для здійснення міжбанківських переказів, на підставі міжбанківських розрахункових документів.

24 травня 2012 року між тими ж сторонами укладено Генеральну угоду №ГУ/24052012-1 про порядок проведення міжбанківських операцій, згідно з якою встановлено загальні умови і порядок здійснення валютних конверсійних операцій, операцій по залученню/розміщенню міжбанківських кредитів, депозитів, інших операцій, та порядок укладання конкретних угод.

11 липня 2013 року, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаними вище договорами, між ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» та ПАТ «КБ «Промекономбанк» укладено, відповідно, договір застави майнових прав № б/н та договір застави № 2, згідно з якими Заставодавець передав Заставодержателю в первісну та наступну заставу майнові права - а саме право вимоги за договорами, укладеними Заставодавцем із Позичальниками (за Кредитними договорами), Заставодавцями/Іпотекодавцями (за Договорами застави/іпотеки) та поручителями (за Договорами поруки), наведеними в додатку до договорів застави.

03 січня 2014 року між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк» укладено Договір відступлення права вимоги № 03/01-14, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги, що належали йому на підставі: Договору про встановлення кореспондентських відносин № 14/LORO-T; Генеральної угоди № ГУ/24052012-1 від 24 листопада 2012 pоку, Договорів застави майнових прав №б/н та №2 від 11 липня 2013 року.

10 вересня 2014 року між ПAT «КБ «Експобанк» та ТОВ «ФК «Алгоритм» укладено Договір відступлення права вимоги № 10/09-14. Відповідно до зазначеного договору до ТОВ «ФК «Алгоритм» перейшли всі права вимоги та інші права, які виникли у ПAT «КБ «Експобанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 03/01-14 від 03 січня 2014 pоку, та права вимоги, які виникнуть в майбутньому, за договорами, зазначеними у додатку 1 до Договору про задоволення вимог заставо держателя №16/01-14 від 16 січня 2014 року.

Повідомленням від 30 травня 2014 року №1/3005/2ю, ПАТ «КБ «Експобанк» повідомлено, що договір відступлення права вимоги №03/01-14 від 03 січня 2014 року, укладений між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та ПАТ«КБ «Експобанк» є нікчемним на підставі пункту 1 частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічного змісту повідомлення від 30 травня 2014 року №1/3005/4ю було надіслано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ».

Скасування рішень про визнання правочинів нікчемними, які викладені у вказаних повідомленнях і було предметом позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що договір відступлення права вимоги був укладений на умовах, гірших за звичайні, оскільки майнові права ПАТ «КБ «Промекономбанк» на грошові кошти відчужені за ціною, яка більш, ніж на 20 відсотків відрізняється від звичайної ціни на такі майнові права, що підтверджено здійсненою на замовлення Уповноваженої особи оцінкою суб'єкта оціночної діяльності ТОВ Експертна компанія «Професіонал». Вказане свідчить про нікчемність укладеного договору про відступлення прав вимоги від 03 січня 2014 року № 03/01-14 з підстав, визначених пунктом третім частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Алгоритм» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалу суду апеляційної інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не надали належну правову оцінку висновку експертної оцінки, покладеному в основу їх рішень, оскільки вказаний висновок містить як вартість відчуженого майна, так і вартість майна, яке не відчужувалось (корпоративні права - частка в розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «Візит»). При цьому експертом не визначено вартість кожного об'єкта окремо. Відповідно до рецензії до звіту про оцінку майнових прав від 29 травня 2014 року рецензент дійшов висновку, що оцінка майнових прав, на яку посилається відповідач в своїх повідомленнях, проведена з порушенням методичних підходів, оціночних процедур, містить необґрунтовані припущення, а тому є недостовірною.

Інші учасники судового процесу правом на подання заперечень на касаційну скаргу не скористались.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Вирішуючи спір між сторонами, суди виходили з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, проте залишили поза увагою наступне.

Згідно із частинами 1, 2, 10 статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу чи рішення, оформленого повідомленням про нікчемність правочину, уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ КБ «Промекономбанк» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, № 910/24198/16 від 16 травня 2018 року, № 819/353/16 від 04 липня 2018 року, № 802/351/16-а від 31 жовтня 2018 року.

Оскільки рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок прийняття внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа таких рішень (повідомлень про нікчемність правочину) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо визнання їх протиправними і скасування, а тому позовні вимоги про скасування рішень відповідача, викладених у повідомленнях від 30 травня 2014 року №И3005/2ю та №И3005/4ю про визнання нікчемним Договору відступлення прав вимоги №03/01-14 від 03 січня 2014 року, не можуть бути розглянуті в судовому порядку, в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтею 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядами за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 239 Кодексу, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ

Оскільки розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише адміністративної юрисдикції адміністративних судів та не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстав для роз'яснення позивачеві до суду якої юрисдикції належить його вирішення немає.

Керуючись статтями 343, 349, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Алгоритм» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року у справі №826/6350/15 скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду