Справа № 2-а-5630/11
Суддя: Меженнікова С. П.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №6-а/748/25/19
Єдиний унікальний № 2-а-5630/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Решітько А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові заяву ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-а-5630/11.

В обгрунтування заяви зазначила, що вона є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, якій за рішенням суду від 31.08.2011 перерахована і призначена до виплати пенсія в розмірі 2 ( двох ) мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, що діяла до 01 січня 2008 року, та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 1, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, що діяла до 01 січня 2008 року, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року, яку вона за життя не отримала.

На думку заявниці, оскільки вона після смерті матері прийняла спадщину за законом, є єдиним спадкоємцем яка прийняла спадщину тому і, відповідно, правонаступником у виконавчому провадженні.

Заявниця та інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником заявника - адвокатом Кравченко В.В. надано заяву про розгляд справи у його відсутності, в якому зазначено про підтримання заяви ОСОБА_2

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в судове засідання явку свого представника не забезпечило, надавши через канцелярію суду відзив, в якому просять відмовити в задоволенні заяви про заміну стягувача та розглядати справу без участі їх представника ( а.с. 35).

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та Головне Управління державної казначейської служби України в Чернігівській області явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, через канцелярію суду надали заяви про розгляд заяви без участі їх представників. Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області при винесенні рішення покладаються на розсуду суду ( а.с. 32, 34).

Відповідно до положень ст. 379 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в зв'язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Частиною 1 ст. 264 КАС (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), яка кореспондується із ч. 1 ст. 379 КАС (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 Цивільного кодексу).

У відповідності до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст.1219 Цивільного кодексу не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

При цьому, статтею 1227 Цивільного кодексу визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно ст. 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Отже, право на отримання заборгованості з пенсії правонаступник має у випадку, якщо пенсія була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, однак не отримана померлим.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2017 року у справі №673/1097/16.

Як вбачається з листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 13.02.2019, рішення Чернігівського районного суду Чернігівській області від 31.08.2011 по справі № 2-а-5630/11, стягувачем по якому є ОСОБА_3, станом на 13.02.2019 на обліку не перебуває та до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, не передавалося (а.с. 34).

Згідно листа Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області від 11.02.2019, документи щодо виконання постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.08.2011 року по справі № 2-а-5630/11 до Головного управління не надходили та на виконанні не перебувають ( а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1. Згідно довідки, виданої 17.06.2017 державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрита спадкова справа, спадкоємицею за законом є дочка спадкодавця - ОСОБА_2, яка прийняла спадщину та 15.10.2016 отримала свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки.

Таким чином, неодержана за рішенням суду пенсія, що належала ОСОБА_3 і залишилися нею не одержаною у зв'язку із її смертю, повинна бути виплачена її правонаступнику - доньці ОСОБА_2.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, посилання боржника на те, що замінити сторону виконавчого провадження можливо лише за обов'язкової умови відкриття виконавчого провадження, є безпідставними.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №686/15913/17, від 24 травня 2018 року у справі №2а-7560/11.

З доводами боржника, що представник заявниці зловживає своїми правами, оскільки такий же спір 07.08.2017 розглядався судом, суд не може погодитися виходячи з наступного. Дійсно між цими самими сторонами судом розглядався спір щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні і була постановлена ухвала про відмову замінити стягувача. Підставою для відмови замінити стягувача у виконавчому провадженні було те, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2-а-5630/11 не відкривалося, однак у КАС України були внесені зміни які діють з 15.12.2017 року, і у п. 4 ст. 379 КАС України прописано, що стягувача може суд замінити також до відкриття виконавчого провадження, а тому підстави для відмови у задоволенні заяви з цих підстав також відсутні.

Враховуючи наведене, слід замінити сторону виконавчого провадження - стягувача ОСОБА_3 на її правонаступника ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 243, 379 КАС України, ст. 1,15 Закону України «Про виконавче провадження»,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні, задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року по справі № 2-а-5630/11 з ОСОБА_3 на її правонаступника ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: С.П. Меженнікова