Справа № 522/20641/18
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522//19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції ІПП 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.11.2018 року звернувся до суду з позовом до лейтенанта поліції ІПП 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення Серії НК №614945від 13.11.2018 року.

В обґрунтування позову вказано, що 13.11.2018 року лейтенантом поліції ІПП 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 на вул.Розумовській у м.Одесі було зупинено транспортний засіб Nissan, д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням позивача, який звинуватив його у тому, що він порушив вимоги п.31.4.3.в ПДР України (не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла), а саме, керування автомобілем з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби. За цією ж адресою відносно позивача було винесено постанову серії НК №614945, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.. Між тим із вказаною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною. Посилався на те, що він рухався на вищевказаному автомобілі, але правил дорожнього руху не порушував, в його діях відсутня вина, він не порушував прав інших осіб, не перешкоджав руху інших транспортних засобів, не створював аварійної обстановки та не призвіл до заподіяння шкоди. Тому позивач вважає, що постанову винесено з порушеннями діючого законодавства, без зясування всіх обставин справи, у звязку з чим вимушений був звернутися до суду з зазначеним позовом.

30.11.2018 року позивачем надано уточнення до позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.12.2018 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 11.12.2018 року.

Сторони у судове засідання 11.12.2018 року не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено на 17.01.2019 року.

У судове засідання 17.01.2019 року позивач ОСОБА_1 зявився, відповідач у судове засідання не зявився, у звязку з чим розгляд справи відкладено на 23.01.2019 року.

У судове засідання 23.01.2019 року позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву, в якій просив розгляд справи відкласти, у звязку з тим, що відповідачем надано відзив на позов, а він має намір надати пояснення щодо відзиву.

23.01.2019 року відповідач - інспектор 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав суду відзив на адміністративний позов, в якому просив адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, та зазначив, що позивачем ОСОБА_1 13.11.2018 року було порушено п.31.4.3.в ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП. В відзиві зазначено, що позивачу було розяснено суть його правопорушення, та відразу після зупинки ОСОБА_1 визнав факт свого правопорушення, а саме, керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби та просив винести йому попередження, проте санкція ч.1 ст.121 КУпАП не передбачає такого виду адміністративного стягнення як попередження, у звязку з чим за вказане правопорушення було винесено постанову. Розгляд справи відкладено на 15.02.2019 року.

Сторони у судове засідання 15.02.2019 року не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачем надано суду заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутністю. Також 15.02.2019 року позивачем надано письмові пояснення щодо відзиву відповідача.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).

У звязку з цим датою складання повного тексту рішення є 20 лютого.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.11.2018 року лейтенантом поліції ІПП 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 за постановою серії НК №614945 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Підставою для її прийняття стали наступні обставини, а саме, лейтенантом поліції ІПП 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 було зупинено водія транспортного засобу Nissan, д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням позивача, у звязку з тим, що позивачем було порушено вимоги п.31.4.3.в ПДР України (не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла), а саме, керування автомобілем з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі Серії НК №614945 від 13.11.2018 року зазначено, що ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_2, з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3.в ПВД, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст.33, 284 КУпАП, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. на підставі ч.1 ст.121 КУпАП.

Позивач із постановою у справі про адміністративне правопорушення від 13.11.2018 року серії НК №614945 був ознайомлений та отримав її копію на місці правопорушення, про що свідчить його підпис у постанові. Проте із даною постановою не згоден, у звязку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом .

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п.2.3 (б) Правил дорожнього руху, водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.31.4.3.в Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме, не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

У своєму позові та в судовому засіданні позивач зазначає, що він керував автомобілем НОМЕР_2, рухався по вул.Розумовській у м.Одесі. та був зупинений інспектором патрульної поліції 4 роти 1 батальйону лейтенантом поліції ОСОБА_2, який звинуватив його у порушенні п.31.4.3.в ПДР, а саме, що на його автомобілі не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла, та було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., але будь-яких доказів порушення ним правил дорожнього руху позивачу предявлено не було. Позивач зазначив, що він не перешкоджав руху інших транспортних засобів, не створював аварійної ситуації на дорозі та не призвів до заподіяння шкоди.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичною підставою для відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У відповідності до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до ч.1 ст.121 КпАП України, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як встановлено судом, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, відповідачем не надано.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України, при цьому, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Між тим суд лише не враховує доводи відповідача, викладені ним у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1, в якому зазначав, що водій транспортного засобу Nissan, д.н.з.НОМЕР_1, ОСОБА_1, який керував автомобілем з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, був зупинений інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 за порушення водієм вимоги п.31.4.3.в ПДР, у звязку з чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, позивачу було розяснено суть його правопорушення та останній після зупинки визнав факт свого правопорушення, просив винести йому попередження, оскільки з боку відповідача не надано до суду жодних допустимих та належних доказів, щоб підтверджували обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, щодо порушення ним п.31.4.3.в ПДР України (не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла), а саме, керування автомобілем з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби).

При цьому, відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

На спростування наведених позивачем доводів, що він керував автомобілем з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору року відповідач не надав. З наданих позивачем суду доказів вбачається, що ним не порушено вимоги п.31.4.3.в ПДР (не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла).

Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності умислу та таким чином і вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому суд вважає, що відповідач не виконав вимоги ст.280 КУпАП, згідно якої посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також не виконав вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 293 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, серед іншого, скасовує постанову і закриває справу.

Аналіз долучених до справи документів не дає підстав стверджувати, що 13.11.2018 року мала місце вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Пояснення позивача не спростовані належними та допустимими доказами зі сторони відповідача.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2-14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст.9, 23, 30, 33, ст.122, 257, 258, 268, 278, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: 65029, АДРЕСА_1) до лейтенанта поліції ІПП 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 (місцезнаходження: м.Одеса, вул.Ак.Корольва, 5) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії НК №614945 у справі про адміністративне правопорушення від 13.11.2018 року, винесену лейтенантом поліції ІПП 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржена до Пятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м.Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 20.02.2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В