Справа № 815/3125/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И
14 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/3125/18

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді-доповідача: Потапчук В.О.

суддів: Шляхтицький О.І. , Семенюк Г.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року про повернення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ,Військової частини НОМЕР_2 про визнання неправомірними дій, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання неправомірними дій командира в/ч НОМЕР_1 стосовно позбавлення ОСОБА_1 премії та щомісячної грошової винагороди за березень-квітень 2017 року, визнання неправомірними дій командира в/ч НОМЕР_2 стосовно позбавлення ОСОБА_1 премії та щомісячної грошової винагороди за липень 2017 року; скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №156 від 03.04.2017 року, скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №157 від 03.04.2017 року, скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 №120 від 03.08.2017 року, зобов`язання командирів військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 неправомірно стягненні премії та щомісячні грошові винагороду до грошового забезпечення за березень-квітень, та липень 2017 року, у розмірі 11583,82 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року позовну заяву було повернуто без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржувану ухвали та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року відкрито провадження у справі.

Висновок суду першої інстанції.

Повертаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог ухвали суду без руху від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій позивачка не зазначила коли саме їй стало відомо(дата отримання) про ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.10.2017 року, ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року у справі №815/6652/17, від 23 травня 2018 року №815/1655/18.

Станом на 17.07.2018 року вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.07.2018 року позивачем не виконано. Тобто, недоліки позовної заяви не усунуто.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним та таким, що не відповідає вимогам Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Джерела права й акти їх застосування.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно із ч.5 ст.123 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.1,2 чт.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ст. 169 суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч.4 позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 , були видані накази №156 та №157 від 03.04.2017 року, відповідно до яких, позивачка, була позбавлена в повному обсязі премії, та позбавлена в повному обсязі додаткової грошової винагороди за березень-квітень 2017 року.

Відповідно витягу із роздавальних відомостей про нарахування та виплату грошового забезпечення за період березень-квітень 2017 року було позбавлено в повному обсязі премії у розмірі 3203,55( три тисячі двісті три) гривні та було позбавлено в повному обсязі щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 2676.56( дві тисячі шістсот сімдесят шість) гривень.

Відповідно до свідоцтва про народження серії № НОМЕР_3 позивачка має на утримання неповнолітню доньку 2005 року народження, яку виховую самостійно та за власні кошти.

Постановою Комінтерновського районного суду Одеської області від 11.05.2017 позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 1 доби.

20.06.2017 року постановою Комінтерновського районного суду Одеської області замінено покарання у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком 1 добу на інший вид покарання у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Наказом Командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №29-РС( по особовому складу) від 25.05.2017 року, позивачка була призначена на посаду старшого оператора взводу зв`язку Центру інформаційних систем першого польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 120 від 06.06.2017 року позивачка, була виключена зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. 07.06.2017 року, відповідно до наказу №1 15 командира в/ч НОМЕР_2 від 07.06.2017 року, була зарахована до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Постанову Комінтернівського суду Одеської області, від 20.06.2017 року, про зміну покарання, у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн. командир в/ч НОМЕР_1 отримав 04.07.2017 року, та направив командиру не повідомивши командира військової частини НОМЕР_2 . про те що позивачка, у березні - квітні 2017 року була в повному обсязі премії, та позбавлена в повному обсязі додаткової грошової винагороди у військової частини НОМЕР_1 , згідно наказів №156 та №157 від 03.04.201 7 року.

Командир військової частини НОМЕР_2 , отримавши від командира в/ч НОМЕР_1 . постанову Комінтернівського суду Одеської області, від 20.06.2017 року, про зміну покарання у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. своїм наказом № 297 від 03.08.2017 року повторно позбавив мене премії та надбавок до грошового забезпечення у повному обсягу за липень 2017 року, не дивлячись на те, що постановою Комінтернівського суду Одеської області було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Вважаючи дії командирів військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , неправомірними позивачка, звернулась до юридичного відділу Південного територіального юридичного відділу з клопотанням надати роз`яснення з приводу правомірності застосування командуванням військових частин заходів по зменшенню грошового забезпечення (позбавлення надбавки за виконання особливо важливих завдань, а також премії).

Згідно із роз`ясненням від 20.07.2017 року, у разі скоєння військовослужбовцем такого порушення військової дисципліни, як вживання алкогольних напоїв (що в свою чергу є військовим адміністративним правопорушенням передбаченим ч.І ст. 172-20 КУпАП). командир має скласти по даному факту протокол про адміністративне правопорушення та направити його до суду,а після визнання судом військовослужбовця винним у скоєнні військового адміністративного правопорушення, накладення на нього адміністративного штрафу і надходження до військової частини постанови суду, командир в наказі (в місяці в якому надійшла постанова суду) позбавляє військовослужбовця премії повністю.
Та у вересні 2017 року позивачка звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з адміністративним позовом, але 17.10.2017 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області, адміністративний позов був повернутий, у зв`язку з непідсудністю цьому суду, а підсудності Одеському окружному адміністративному суду.

В апеляційній скарзі позивачка зазначає , що ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.10.2017 року вона не отримувала, з даною ухвалою не ознайомлена, судове рішення та документи по справі не були направлені належним чином та в строк.

З 01.11.2017 року позивачка була відряджена до АТО для проходження служби що підтверджується наказом ОТУ «Донецьк» від 8.11.2017 року та наказом від 04 грудня 2017 року..

15.12.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

20.12.2017 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду було зазначено що строк на звернення до апеляційного суду пропущений та про постановлення вказаної ухвали, позивачка дізналась лише 20.01.2018 року, після чого 22.01.2018 року направила до суду заяву про поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, та позов був повернутий.

12.04.2018 року позивачка повторно зверталась до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом, але ухвалою суду від 23.05.2018 року позовну заяву було повернуто, у зв`язку з пропуском строку.

19.06.2018 року позивачка знову подала адміністративний позов до суду з викладенням всіх фактичних умов справи, та додатками у яких також була і заява про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, у якій виклала всі обставини з яких все ж таки був пропущений процесуальний строк.

02.07.2018 року суддею Одеського окружного адміністративного суду була винесена ухвала про без руху у якій зазначалося, про необхідність надання до суду заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

12.07.2018 року була надана повторно заява поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

17.07.2018 року суддею Одеського окружного адміністративного суду .м. Одеси була винесена ухвала, якою позовна заява до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання неправомірними дій. скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії була повернута без розгляду.

Колегія суддів зазначає,що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо отримання позивачем ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.10.2017 року, ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року у справі №815/6652/17, від 23 травня 2018 року №815/1655/18 та інших процесуальних ухвал.

Позивачка неодноразово зверталася до суду з одним і тим самим позовом, але не мала можливості у строк знайомитися з ухвалами суду щодо повернення позовів,та інших процесуальних питань ,так як, знаходилася і до теперішнього часу в зоні АТО для проходження служби. Однак до всіх своїх позовів позивачка надавала обгрунтовані заяви про поновлення строку для звернення до суду, які нажаль судами першої інстанції враховані не були.

Відповідно до ст.124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, а повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі, з приводу вчинення процесуальних дій. у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Відповідно до ст..77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст..78 цього Кодексу.

Згідно із правовим висновком ,зробленим в ухвалі Верховного Суду від 13.03.2018 року по справі № 800/474/17 , строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день надходження поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані ( див.пункі 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998р.)

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. ( див.пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р.та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р.).

Відповідно до ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення апеляційної скарги з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст..320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно ч.4 ст.243 КАС України ,судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно ч. 5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги позивача без розгляду, а тому вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню ,з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 250, 311,316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ,Військової частини НОМЕР_2 про визнання неправомірними дій, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду( вирішення питання щодо відкриття провадження) .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 14 лютого 2019 року.

Суддя доповідач Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.