Справа № 1640/3339/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 р.Справа № 1640/3339/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 02.11.18 року по справі № 1640/3339/18

за позовом ОСОБА_1

до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 3 від 10 серпня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу";

- зобов'язати Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби з 03 березня 2000 року по 19 серпня 2010 року на посадах, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання;

- зобов'язати Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з 26 липня 2018 року відповідно до його заяви про призначення/перерахунок пенсії від 26 липня 2018 року з урахуванням стажу державної служби, згідно довідки Полтавської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ГУ ДФС у Полтавській області від 26 липня 2018 року, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 26 липня 2018 року, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 26 липня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що досягнувши необхідного пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", а також за наявності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби - 23 роки 10 місяців 02 дні, 26 липня 2018 року звернувся до територіального органа Пенсійного фонду із заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної в порядку Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" на пенсію за віком, на підставі Закону України "Про державну службу". Проте, за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем прийнято рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" з підстав відсутності двадцятирічного стажу державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі № 1640/3339/18 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними та скасовано рішення Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 10 серпня 2018 року № 3 Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Зобов'язано Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби з 03 березня 2000 року по 19 серпня 2010 року на посадах, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання.

Зобов'язано Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з 26 липня 2018 року відповідно до його заяви про призначення/перерахунок пенсії від 26 липня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 12 березня 2015 року перебуває на обліку в Решетилівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" (а.с. 51).

У зв'язку з досягненням пенсійного віку та наявністю трудового стажу на посадах державної служби понад 20 років, 26 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"; до заяви позивачем приєднано копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідку про зміну назви організації, копію трудової книжки, довідку Полтавської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ГУ ДФС у Полтавській області від 26 липня 2018 року, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 26 липня 2018 року, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 26 липня 2018 року (а.с. 37).

За результатами розгляду заяви позивача колегіальним органом Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 3 від 10 серпня 2018 року відмовлено в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" через відсутність у позивача двадцятирічного стажу державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (а.с. 35-36).

Так, відповідачем не зараховано до стажу державної служби позивача період його роботи в органах державної податкової служби на посадах, під час перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання. Водночас, у вказаному рішенні зазначено, що період роботи працівників місцевих державних податкових адміністрацій на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Оскільки ОСОБА_1 03 березня 2000 року присвоєно звання радника податкової служби ІІ рангу, а 15 серпня 2003 року - радника податкової служби І рангу, то відповідач не зарахував ці періоди до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що період проходження служби в податкових органах має зараховувалися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" № 889- VIII від 10 грудня 2015 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за наявності певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII (із змінами, внесеними згідно із Законами України від 27 березня 2014 року № 1166-VII, від 28 грудня 2014 року № 76-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до і січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом (тобто до 01 травня 2016 року) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України № 889-VIII. До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01 травня 2016 року) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, до 01 травня 2016 року право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до частини другої статті 9 зазначеного Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами.

При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

На час виникнення спірних відносин спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 4 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні».

Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року № 778 (чинного на час виникнення спірних відносин), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п'ята, шоста статті 15 цього Закону).

Зазначеною статтею Закону № 509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону № 3723-ХІІ щодо обмежень, пов'язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 прийнято присягу державного службовця 24 червня 1994 року, 26 вересня 2000 року позивачу присвоєно звання радника податкової служби ІІ рангу, а 15 серпня 2003 року - радника податкової служби І рангу (а.с. 31-34).

Загальний стаж роботи позивача складає 43 роки, 06 місяців, 19 днів, у тому числі: стаж державної служби - 23 роки, 10 місяців, що також підтверджується довідкою ГУ ДФС України в Полтавській області № 329/0/16-24-04 від 26 липня 2018 року (а.с. 49-51, 38).

Законом № 509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону № 3723-ХІІ, зокрема стаття 37.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи також Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є правильним.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-340а13.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 3 від 10 серпня 2018 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" є протиправним, а отже судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року у справі № 1640/2745/18 відсутні.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року по справі № 1640/3339/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 18.02.2019 року