Справа № 240/213/19
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м.Житомир справа № 240/213/19

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання призначити та здійснити нарахування пільгової пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою суду від 15.01.2019року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні Позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що вона є потерпілою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії і має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З цих підстав 05.09.2018року за наявності 52 річного віку Позивач звернулася до Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про таке дострокове призначення пенсії. На підтвердження свого права Позивачем було надано посвідчення потерпілої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії та довідки про проживання в місті Коростені, але Відповідач протиправно з підстав, викладених в листі від 24.09.2018року, відмовив їй в призначенні такої пенсії.

В судовому засіданні представник Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача по справі, проти позову заперечила і пояснила, що Позивачу було правомірно відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, так як Позивач станом на 01.01.1993року постійно проживала і працювала на території Житомирського району Житомирської області, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. На думку представника Відповідача, у Позивача відсутні належні докази щодо її постійного проживання або роботи протягом не менше 6 років на території, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Заслухавши доводи Позивача, доводи представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Відповідно до положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991року N796-XII (надалі - Закон N796-XII) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали, або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років вік виходу на пенсію зменшується на 3 роки та додатково на один рік за два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Тобто, для зменшення віку виходу на пенсію на 6 років для вказаних осіб загальний термін постійного проживання чи постійної роботи таких осіб на території, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року повинен складати не менше 9 років (3 роки плюс тричі по два роки).

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача до Відповідача щодо призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем було прийнято оскаржуване рішення, викладене в листі від 24.09.2018року.

Таке рішення Відповідача відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Алгоритм дій Відповідача щодо розгляду звернення Позивача врегульований правовими нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (надалі - Порядок N 22-1).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача від 24.09.2018року, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права у Позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років. Наявність у Позивача відповідного страхового стажу сторонами не оспорюється.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_3, народилася 24.02.1966року, тобто станом на день звернення (05.09.2018року) є особою, якій виповнилося 52роки.

Судом встановлено та визнається представником Відповідача, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років були надані слідуючі документи:

- посвідчення потерпілої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії (серія Б № 108936);

- довідку Виконавчого комітет Коростенської міської ради №175 від 31.07.2018року про проживання в місті Коростені в період з 16.12.1988року по 08.07.2000року;

- довідку №12 від 31.07.2018року, видану лікарем амбулаторії загальної практики сімейної медицини №3 про проживання ОСОБА_4 13.06.1986р.н. (сина Позивача) з моменту народження до 22.01.1992року в місті Коростені;

- довідку КП "Комунального виробничого житлового ремонтно-експлутаційного підприємства №1" №446 від 18.07.2018року про проживання в місті Коростені в період з 16.12.1988року по 08.07.2000року;

- трудову книжку.

Безспірно, згідно з положеннями ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Разом з тим, в розумінні вимог ст.55 Закону N796-XII посвідчення потерпілої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії та наявність у Позивача такого статусу надає право на зменшення віку виходу на пенсію лише на три роки.

Приписами абзацу десятого підпункту 5 пункту 2.1 Порядку N 22-1 передбачено, що документами, які підтверджують право особи на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є, окрім посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

В ході дослідження трудової книжки Позивача, судом встановлено, що Позивач з 05.06.1992року перебувала в трудових відносинах з колгоспом ім.22 Партз'їзду, який знаходиться в с.Лука Житомирського району Житомирської області.

Судом враховано і визнається сторонами, що відповідно до вимог до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991р. N106 місто Коростень Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а с.Лука Житомирського району Житомирської області не включена до цього переліку населених пунктів.

Тобто, Позивач з цього часу (05.06.1992року) працювала на території, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд критично оцінює надані Позивачем довідки щодо її постійного проживання в місті Коростень, так як відомості, що містяться в них, щодо часу проживання не узгоджуються із даними, що зазначені в трудовій книжці Позивача.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання Позивача про допит свідків для встановлення факту її проживання в м.Коростені в період з 13.06.1986р. по 22.01.1992р., так як в розумінні Закону N796-XII та Порядку N 22-1 такі докази є неналежними.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено відсутність належних доказів постійного проживання та роботи Позивача в місті Коростені станом на 01.01.1993року протягом 9 років, які б давали право на зменшення віку виходу на пенсію на 6 років.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 15 лютого 2019 року