Справа № 404/3794/18(2-а/404/551/18)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 404/3794/18(2-а/404/551/18)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2018 р. в адміністративній справі №404/3794/18 (2-а/404/551/18) (головуючий суддя першої інстанції Панфілова А.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Буквича Романа Миколайовича третя особа - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати оскаржені дії відповідача щодо винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №283405 від 11 червня 2018 року протиправними;

- скасувати постанову серії ВР №283405 від 11 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.;

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2018 р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповний та односторонній розгляд справи, не врахування судом всіх обставин справи, незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що рухався по лівій крайній смузі, оскільки мав намір здійснювати поворот ліворуч.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно постанови ВР № 283405 від 11.06.2018 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення п. п. 11.2, 11.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення позивач 11.06.2018 року о 17:55 год. а/д М12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам'янка 726 км., керуючи автомобілем Кіа Ріо, д/н НОМЕР_1, рухався в крайній лівій смузі коли права смуга для руху була вільна.

Не погодившись з вказаною постановою позивач звернувся з позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову з огляду на наступне.

Ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначалося вище, позивач 11.06.2018 року о 17:55 год. а/д М12 Стрий- Тернопіль- Кропивницький-Знам'янка 726 км., керуючи автомобілем Кіа Ріо, д/н НОМЕР_1, рухався в крайній лівій смузі коли права смуга для руху була вільна, чим порушив вимоги п.11.2, п.11.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Пункт 11.5 ПДР України передбачає, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Колегією суддів оглянуто та досліджено відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R та міститься в матеріалах справи (а.с.21), з якого вбачається, що позивач рухався в крайній лівій смузі на дорозі з двома смугами в одному напрямку, а на запитання інспектора поліції про причину руху у крайній лівій смузі, пояснив, що мав намір здійснити поворот ліворуч.

Стосовно посилання позивача, що рух по лівій смузі, обумовлений завчасним зайняттям цієї смуги для повороту ліворуч відповідно до положення п 10.4 ПДР, та відсутність у ПДР вимог щодо відстані, від якої необхідно здійснювати вказані дії, суд зазначає наступне.

Положеннями п. 10.4 ПДР встановлено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Пунктом 9.4 ПДР визначено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 - 100 м у населених пунктах і за 150 - 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Тобто, зазначеними правилами дорожнього руху передбачений порядок руху перед початком виконання зазначених маневрів і вимоги до їх виконання. Водій зобов'язаний у процесі руху інформувати інших учасників дорожнього руху про свої маневри за допомогою попереджувальних сигналів. Подачу попереджувального сигналу водії транспортних засобів зобов'язані закінчити відразу ж після виконання маневру. Забороняється подача попереджувального сигналу, якщо він може дезінформувати інших учасників дорожнього руху.

Тобто, вимоги ПДР зобов'язують водія при повороті або розвороті завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині. При цьому, пунктом 11.2 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачена вимога, яка зобов'язує водія триматися правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Отже, вказаними положеннями ПДР визначено, що водій на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, повинен при виконанні випередження, об'їзду або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом, зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині. Разом з цим, вказані дії водій повинен вчинити перед здійсненням відповідного маневру та з попереднім подаванням відповідного сигналу. Суд зазначає, що водій транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, зобов'язаний забезпечувати безпеку дорожнього руху, та йому забороняється вчиняти дії які можуть дезінформувати інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, вимогами ПДР не дозволяється рух транспортного засобу на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, лівою смугою при вільній правій протягом усієї відстані шляху, з урахуванням граничної відстані, передбаченої п.9.4 ПДР, до місця здійснення повороту ліворуч чи розвороту, оскільки такі дії створюють небезпеку дорожнього руху та дезінформують інших учасників дорожнього руху. Здійснення таких дій є порушенням п. 11.2 ПДР.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведеним відеозаписом підтверджено рух автомобіля позивача по лівій крайній смузі при вільній правій.

Вищезазначене свідчить про порушення позивачем вимог п. 10.4 та 11.2 ПДР, які передбачають зайняття відповідного крайнього положення на проїзній частині перед здійсненням відповідного маневру, а не впродовж тривалого шляху.

Водночас, надані матеріали картографічної зйомки свідчать, що позивач мав намір повернути ліворуч через 2,4 км., від місця зупинки його поліцейськими, на довільно накатану дорогу, в місці «подвійної суцільної лінії».

Отже, матеріали справи підтверджують наявність вказаних у оскаржуваному рішенні суду обставин, які у розумінні КУпАП є правопорушенням.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що працівником поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення були дотримані усі вимоги передбачені КУпАП, зокрема, щодо заслухання пояснень та роз'яснення прав, оскільки такий факт підджується цифровим носієм інформації DVD-R, поданий відповідачем на доведення правомірності свого рішення.

Доводи позивача в апеляційній скарзі щодо не ознайомлення його з відеозаписом, не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на відсутність клопотань останнього щодо ознайомлення з відеозаписом.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення є обґрунтованим.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2018 р. в адміністративній справі №404/3794/18 (2-а/404/551/18) залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2018 р. в адміністративній справі №404/3794/18 (2-а/404/551/18) залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко