Справа № 826/1425/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2019 року

Київ

справа №826/1425/15

адміністративне провадження №К/9901/5386/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Віконт» (далі - ОК «Віконт») на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року (суддя Данилишин В.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року (судді Мацедонська В.Е., Грищенко Т.М., Лічевецький І.О.) у справі за позовом ОК «Віконт» до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У січні 2015 року ОК «Віконт» звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: визнати незаконними дії відповідача щодо розгляду питання обов'язку позивача на сплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у зв'язку з будівництвом житлового будинку за адресою: місто Київ, вулиця Соляна, 70 (далі - житловий будинок); визнати позивача таким, що не повинен залучатись до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту та сплачувати пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у зв'язку з будівництвом житлового будинку; зобов'язати відповідача видати позивачу довідку про незалучення до сплати та про відсутність заборгованості зі сплати пайового внеску на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у зв'язку з будівництвом житлового будинку.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач не повинен залучатись до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, оскільки він, як замовник будівництва, частину житлового будинку передав під влаштування стоматологічної клініки.

Суди встановили, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 24 грудня 2014 року, у якій просив видати йому довідку про незалучення до сплати та відсутність заборгованості зі сплати пайового внеску на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, посилаючись на те, що він як замовник будівництва частину житлового будинку передав під влаштування стоматологічної клініки.

Департамент листом від 16 січня 2015 року № 050/08-237 повідомив позивачу, що згідно з наданою декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві 22 жовтня 2013 року за № КВ 60, в складі житлового будинку літ. «А» на вул. Соляній, 70 у місті Києві збудовані та прийняті в експлуатацію офісні приміщення; в разі влаштування окремими інвесторами в належних їм приміщеннях об'єктів з іншим функціональним призначенням, таким інвесторам необхідно звернутись до Департаменту з відповідним зверненням щодо вирішення питання пайової участі у зв'язку з проведенням реконструкції (переобладнання, перепланування) таких приміщень.

При цьому, з листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 13 листопада 2013 року № 7/26-12/1311/05 вбачається, що завершений будівництвом об'єкт «Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Соляна, 70 у Шевченківському районі м. Києва» збудований забудовником - позивачем за адресою: місто Київ, вул. Соляна, 70 у Шевченківському районі міста Києва, прийнятий в експлуатацію на підставі зареєстрованої вказаною інспекцією декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 22 жовтня 2013 року за № КВ60 (далі - Декларація).

Зі змісту Декларації вбачається, що функціональне призначення нежитлового приміщення (для житлового будинку) - офісне приміщення.

Тобто, приміщення, яке, як зазначає позивач, він передав під облаштування стоматологічної клініки, за функціональним призначенням є офісним приміщенням.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, тому звернувся з позовом до суду.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 02 березня 2015 року відмовив у задоволенні позову.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02 червня 2015 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Не погодившись із цими рішеннями ОК «Віконт» звернувся із касаційною скаргою про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що норми розділу 1 Порядку визначення розмірів пайової участі (внесків) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, затвердженого в додатку 16 рішення Київської міської ради від 30 грудня 2010 року № 573/5385 «Про бюджет міста Києва на 2011 рік» (дію додатка 16 продовжено на 2014 рік згідно з рішенням Київської міської ради від 04 лютого 2014 року № 6/10152) (далі - Порядок) щодо обов'язкової передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери суперечать нормам частини четвертої статті 40 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3038-VІ), тому ОК «Віконт», який частину житлового будинку передав під влаштування стоматологічної клініки, не повинен залучатися до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Йдеться у скарзі й про те, що зазначення об'єкта будівництва як об'єкта соціальної інфраструктури в Декларації не передбачене чинним законодавством, як не передбачене законом і погодження з органом місцевого самоврядування будівництво такого об'єкта соціальної інфраструктури.

Крім того, зазначає, що всупереч пункту 4.11 Порядку Департамент не розглянув заяву ОК «Віконт», не визначив розмір пайової участі останнього і не звернувся до постійної комісії Київської міської ради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку із запитом та документами позивача щодо звільнення його від сплати пайової участі створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва.

У відзиві на касаційну скаргу Департамент просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Верховний Суд переглянув рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 3038-VІ порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 40 Закону № 3038-VІ).

Пункт 1 Порядку визначає розмір пайової участі (внеску) забудовників (інвесторів) у створенні (розвитку) соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва з урахуванням оцінки соціально-економічного значення проектів будівництва (реконструкції), перепланування, зміни функціонального призначення об'єктів для міста в грошовому виразі (гривнях) без податку на додану вартість (далі - ПДВ) у цінах поточного року. Пайова участь (внесок) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста є внеском, який забудовник (інвестор) має сплатити до бюджету м. Києва без урахування ПДВ. Залучені кошти спрямовуються виключно на фінансування об'єктів соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, передбачених в Програмі соціально-економічного розвитку міста Києва.

Згідно з підпунктами 2, 6 частини четвертої статті 40 Закону № 3038-VІ до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва, зокрема, будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України листом від 22 липня 2011 року № 23-11/6294/0/6-11 надало роз'яснення про пайову участь забудовників у створенні та розвитку інфраструктури населених пунктів та щодо звільнення від сплати коштів пайової участі деяких категорій замовників будівництва.

Так, для застосування пункту 2 частини четвертої статті 40 Закону № 3038-VІ замовники будівництва підтверджують приналежність об'єкта будівництва до зазначених видів будівель (навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення) шляхом надання до відповідного органу місцевого самоврядування підтверджуючих документів, в яких буде зазначено код будівлі відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, на рівні її підкласу (за п'ятим знаком), за яким будівля класифікується в системі статистичних спостережень. Такими документами можуть бути - Декларація про готовність об'єкта до експлуатації, Акт готовності об'єкта до експлуатації чи інший документ, обумовлений органом місцевого самоврядування у встановленому ним порядку залучення коштів пайової участі.

При цьому суди встановили, що відповідно до листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 13 листопада 2013 року № 7/26-12/1311/05 завершений будівництвом об'єкт «Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Соляна, 70 у Шевченківському районі м. Києва» збудований замовником будівництва - ОК «Віконт» за адресою: м. Київ, вул. Соляна, 70 у Шевченківському районі м. Києва, прийнятий в експлуатацію на підставі зареєстрованої інспекцією декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 22 жовтня 2013 року за № КВ60.

Згідно з Декларацією функціональне призначення нежитлового приміщення (для житлових будинків) загальною площею 579,8 кв.м зазначено: офісне приміщення.

Отже, суди встановили, що нежитлове приміщення площею 128,2 кв.м, яке, за твердженням позивача, передано під влаштування стоматологічної клініки ТОВ «Сан Дентал», у відповідності до зазначеної вище Декларації, за функціональним призначенням нежитлового приміщення (для житлових будинків) є офісним приміщенням.

Щодо звільнення від сплати коштів пайової участі згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 40 Закону № 3038-VІ, то суди правильно вказали, що зазначена норма застосовується у випадку, коли замовник будівництва об'єкта основного призначення на виділеній йому під таке будівництво земельній ділянці одночасно з будівництвом об'єкта споруджує на цій земельній ділянці об'єкт соціальної інфраструктури, який призначений для обслуговування мешканців відповідного мікрорайону чи району - дошкільний чи навчальний заклад, заклади медичного чи оздоровчого призначення, центри соціальної реабілітації чи соціальної допомоги, інтернати, будинки пристарілих, соціальні аптеки, будівлі побутового обслуговування, громадського харчування тощо, які замовник будівництва погоджується збудувати добровільно за погодженням із органом місцевого самоврядування в рамках планового забезпечення відповідної території (мікрорайону, району) необхідним елементом соціальної інфраструктури згідно з відповідною затвердженою містобудівною документацією на місцевому рівні (генеральний план населеного пункту, план зонування території, детальний план території).

Попри це позивач не надав доказів на підтвердження можливості застосування пункту 6 частини четвертої статті 40 Закону № 3038-VІ, зокрема доказів щодо будівництва об'єкта соціальної інфраструктури, який призначений для обслуговування мешканців відповідного мікрорайону чи району, який замовник будівництва збудував добровільно за погодженням із органом місцевого самоврядування в рамках планового забезпечення відповідної території (мікрорайону, району) необхідним елементом соціальної інфраструктури згідно з відповідною затвердженою містобудівною документацією на місцевому рівні.

За частиною третьої статті 40 Закону № 3038-VІ пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до частини дев'ятої статті 40 цього Закону договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

У свою чергу, згідно з пунктами 4.7- 4.8 Порядку пайовий внесок сплачується на підставі договору між містом (Управлінням) та забудовником (інвестором). Пайовий внесок у грошовій формі сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається у договорі між Управлінням та забудовником (інвестором).

У разі сплати забудовником (інвестором) пайового внеску єдиним платежем Управління видає підписану довідку про одержання пайових коштів забудовника (інвестора) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста.

У разі сплати забудовником (інвестором) пайового внеску частинами відповідно до графіка, що встановлюється договором про сплату пайового внеску, довідка, підписана Управлінням, про одержання пайових коштів забудовника (інвестора) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста видається після остаточного розрахунку, відповідно до умов укладеного договору.

Довідка про повну сплату пайового внеску видається Управлінням забудовнику (інвестору) для подання в інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю, Головне управління комунальної власності міста Києва, Головне управління житлового забезпечення, комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна».

У разі сплати забудовником (інвестором) пайового внеску, розрахованого із застосуванням норми щодо його граничного розміру, встановленого законом, довідка, підписана Управлінням, видається після підтвердження забудовником (інвестором) фактичних показників щодо вартості об'єкта будівництва відповідно до акта готовності об'єкта до експлуатації та свідоцтва інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

У разі сплати забудовником (інвестором) пайового внеску, розрахованого з урахуванням витрат на будівництво об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури, що збудовані відповідно до технічних вимог міських інженерних служб, довідка про повну сплату пайового внеску видається Управлінням забудовнику (інвестору) після надання документів, що підтверджують передачу об'єктів у комунальну власність міста, та проведення, в разі необхідності, остаточних розрахунків.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що відповідач не наділений повноваженнями щодо вирішення питання та видачі довідки про незалучення до сплати (звільнення від сплати) пайового внеску; відповідач довідку видає лише за наслідками сплати забудовником (інвестором) пайового внеску.

Водночас згідно з пунктом 4.11 вищезазначеного Порядку рішення про звільнення забудовника (інвестора) від сплати пайової участі приймає Київська міська рада за поданням постійної комісії Київської міської ради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку після визначення Управлінням розміру пайової участі.

З огляду на вищенаведене, суди дійшли обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача при розгляді питання щодо сплати позивачем пайового внеску на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури місті Києва у зв'язку із будівництвом житлового будинку.

В аспекті наведеного слід також зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої і апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів першої і апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341- 343, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Віконт» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко