Справа № 804/3080/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2018 року Справа № 804/3080/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮхно І. В.
при секретаріГончаровій В.Г.
представника позивача ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до відповідача 1 державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Юлії Миколаївни, відповідача 2 Томаківської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, -
26 квітня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до відповідача 1 державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Юлії Миколаївни, відповідача 2 Томаківської районної державної адміністрації, у якому позивач просить суд:
- зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області здійснити державну реєстрацію внесення змін до державного реєстру прав власності (за реєстраційним номером 31503903, тип об'єкта - домоволодіння, адреса об'єкта: АДРЕСА_1 у відповідності до рішення Томаківського районного суду від 22.10.2010 року по справі №2-831-10/0442, вказавши: Власник - ОСОБА_4, «Форма власності» - приватна, частка 1/2.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що дії відповідачів щодо відмови у державній реєстрації права власності та у внесені відповідних змін до державного реєстру прав власності є протизаконними, та такими, що порушують діюче законодавство України, особисті майнові права, інтереси позивача та не відповідають чинному рішенню суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_4 було залишено без руху у зв'язку з недотриманням вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано позивачу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви.
27 червня 2018 року на виконання ухвали до суду позивачем усунуто недоліки позовної заяви шляхом надання до суду уточненого позову з ідентичними позовними вимогами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні 13 червня 2018 року о 13 год. 15 хв.
11 червня 2018 року від державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Юлії Миколаївни надійшли заява про перенесення судового засідання, призначеного 13 червня 2018 року о 13 год. 15 хв., у зв'язку з перебуванням у відпустці та відзив на позов, у якому відповідач 1 просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог та визнати помилковою державну реєстрацію №31503903 в реєстрі прав власності, де не вірно вказана форма власності та визначені частки позивача, зазначивши, що під час проведення державної реєстрації реєстратор встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Відповідач 1 встановив, що право власності Позивача вже зареєстроване в реєстрі прав власності за номером - 31503903, документ-підстава виникнення права власності - рішення суду 2-831/10/0442 від 22.10.2010 року, форма власності - приватна спільна часткова, частка - 1/2, але дана реєстрація проведена не вірно адже за рішенням суду №2-831/10/0442 було виділено Позивачу в натурі та визнано за нею 1/2 частину житлового будинку, проте, помилку під час проведення державної реєстрації допущено реєстратором комунального підприємства «Томаківське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області. З огляду на вказане, відповідач 1 просив суд: відмовити у задоволенні позовних вимог та визнати помилковою державну реєстрацію №31503903 в реєстрі прав власності, де не вірно вказана форма власності та визначені частки позивача.
13 червня 2018 року відповідачі у підготовче судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач 2 про причини неявки суду не повідомив. 13 червня 2018 року судом задоволено вищевказані заяву відповідача 1 та відкладено підготовче судове засідання до 11 липня 2018 року об 11:00 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року підготовче судове засідання відкладено до 01 серпня 2018 року о 16:00 год. та визнано обов'язковою явку відповідача 1 державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Юлії Миколаївни у підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду 11 липня 2018 року також було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів на підставі частини четвертої статті 173 Кодексу адміністративного судочинства України.
01 серпня 2018 року відповідач 2 у підготовче судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач 1 відмовився від другої частини вимог, зазначених у відзиві на позові, а саме: «визнати помилковою державну реєстрацію №31503903 в реєстрі прав власності, де не вірно вказана форма власності та визначені частки позивача», а в іншій частині підтримав обрану правову позицію. Представник позивача заявив клопотання про надання додаткового час для уточнення позовних вимог, у зв'язку з чим судом було оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 15 серпня 2018 року об 11:30 год.
07 серпня 2018 року від представника позивач надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги викладені таким чином:
- Відповідачем 1 по справі вважати - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Томаківської районної державної адміністрації;
- зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Томаківської районної державної адміністрації здійснити державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1, на підставі рішення Томаківського районного суду від 22.10.2010 року по справі №2-831/10/0442;
- стягнути з відповідачів солідарно витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.
15 серпня 2018 року від відповідачів надійшли відзиви на позов, відповідно до яких відповідачі зазначили, що із заявою про уточнення позовних вимог ознайомлені, по суті позовних вимог заперечують частково в частині стягнення судового збору, а також просили суд слухати справу без участі відповідачів.
У підготовче судове засідання 15 серпня 2018 року відповідачі не з'явились, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином.
15 серпня 2018 року у підготовчому судовому засіданні представник позивача відмовився від першого пункту заяви про уточнення позовних вимог, а також зазначив, що відповідачем 1 у справі вважає державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Юлію Миколаївну. Судом у підготовчому судовому засіданні прийнято заяву про уточнення позовних вимог з урахуванням змін, зазначених представником позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 14.09.2018 року о 10:00 год.
10.09.2018 року засобами електронного зв'язку до суду від Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надійшло клопотання про перенесення засідання у зв'язку з перебуванням головного спеціаліста відділу з питань державної реєстрації.
14.09.2018 року у зв'язку з днем відпочинку головуючого судді Юхно І.В. за раніше відпрацьований день адміністративна справи №804/3080/18 знята з розгляду та призначена 01.10.2018 року о 16:00 год.
01 жовтня 2018 року відповідачі у судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили.
За положеннями пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
01 жовтня 2018 року у судовому засіданні представник позивача підтримав раніше обрану правову позицію.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
01.02.2018 року ОСОБА_4 звернулась до державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на 1/2 частини житлового будинку «А» - приміщення: 1-1 - коридор - 7,9 кв.м.; 1-2 - прихожа - 10.2 кв.м.; 1-3 - житлова кімната - 6,8 кв.м.; 1-4 - житлова кімната - 5,69 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2.
Рішенням державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Юлії Миколаївни №39549276 від 07.02.2018 року позивачеві було відмовлено у державній реєстрації права власності. В обґрунтування відмови у реєстрації державним реєстратором було зазначено, що встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження якого вже зареєстроване у Державному реєстрі прав, а саме: в Державному реєстрі прав власності вже зареєстроване право власності за рішенням суду 2-831/10/0442 та вказано форму власності - приватна спільна часткова, частка власності - 1/2, замість форма власності - приватна, частка власності - 1/1.

Копію зазначеного рішення отримано позивачем 12.02.2018 року, що підтверджується особистим підписом на наданій до матеріалів справи копії заяви від 01.02.2018 року.

23.03.2018 року ОСОБА_4 повторно звернулася до державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Ю.М. із заявою, в якій просила внести зміни до державного реєстру прав власності (за реєстраційним номером 31503903, тип об'єкта домоволодіння, адреса об'єкта: АДРЕСА_1) відповідно до рішення Томаківського районного суду від 22.10.2010 року по справі № 2-831/10/0442, вказавши «Форма власності» - приватна. До вказаної заяви позивачем було надано: копію паспорту та ІПН ОСОБА_7; копію витягу про державну реєстрацію прав №28095092 від 23.11.2010 р.; копію рішення Томаківського районного суду від 22.10.2010 р. по справі №2-831/10/0442.

Листом Томаківської районної державної адміністрації від 06.04.2018 року №01-55-727/377-18 ОСОБА_4 було повідомлено, що позивачеві відповідно до Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127 потрібно звернутися до суб'єкта державної реєстрації з документами, що підтверджують право позивача, документами, що посвідчують особу та документом, що підтверджує або звільняє від сплати адміністративного збору.

Не погодившись із вищенаведеними діями відповідачів, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегулюванні Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV (далі - Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» або Закон №1952-ІV в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

У статті другій Закону №1952-ІV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статті 3 Закону №1952-ІV визначені загальні засади державної реєстрації прав, якими є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; право власності на об'єкт незавершеного будівництва; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

За приписами частини четвертої статті 18 Закону №1952-ІV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Пунктом 9 частини першої статті 27 Закону №1952-ІV передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Підстави для відмови в проведенні державної реєстрації прав визначені у статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Судом встановлено, що державним реєстратором винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №39549276 від 07.02.2018 року з посиланням на наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а також на те, що заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження якого вже зареєстроване у Державному реєстрі прав.

ОСОБА_4 до державного реєстратора було надано рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2010 року по справі №2-831/10/0442 у справі за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про поділ майна, що є об'єктом сумісної власності подружжя, яке набрало законної сили 01.11.2010 року, відповідно до якого виділено ОСОБА_4 в натурі та визнано за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, складається із: коридору 1-1 площею 7,9 кв.м., прихожої 1-2 площею 10,2 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 6,8 кв.м., житлової ккімнати 1-4 площею 5,69 кв.м. та будівель: літньої кухні «Б», убиральні «З» і споруд: 1/2 огорожі №1, водопроводу №3 1/2 вимощення, загальною вартістю 30 855 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З витягу про державну реєстрацію прав обласного комунального підприємства «Томаківське бюро технічної інвентаризації» № 28095092 від 23.11.2010 року вбачається, що право власності позивача на підставі рішення Томаківського районного суду від 22.10.2010 року по справі № 2-831/10/0442 зареєстроване наступним чином: реєстраційний номер: 31503903, тип об'єкта: домоволодіння, адреса об'єкта: АДРЕСА_1, номер запису 18 в книзі 6, тип речового права: право власності; форма власності: приватна спільна часткова; частка власності: 1/2.

Таким чином, державна реєстрація права власності ОСОБА_4 було проведена невірно, оскільки за рішенням суду від 22.10.2010 року по справі №2-831/10/0442 було виділено позивачу в натурі та визнано за нею право на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Юлії Миколаївни здійснити державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1, на підставі рішення Томаківського районного суду від 22.10.2010 року по справі №2-831/10/0442.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов'язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений ОСОБА_4 при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 23.04.2018 року №П451/6419375/1, підлягає стягненню з Томаківської районної державної адміністрації за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до відповідача 1 державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Юлії Миколаївни (місцезнаходження: 53500, Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Л. Українки, буд.41; РНОКПП - невідомий), відповідача 2 Томаківської районної державної адміністрації (місцезнаходження: 53500, Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Л. Українки, буд.14; ) про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Зобов'язати державного реєстратора Томаківської районної державної адміністрації Микитюк Юлії Миколаївни здійснити державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1, на підставі рішення Томаківського районного суду від 22.10.2010 року по справі №2-831/10/0442.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Томаківської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст згідно з вимогами частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складений 11 жовтня 2018 року.

Суддя І.В. Юхно