Справа № 462/6328/18
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/6328/18
Провадження № 2-а/462/30/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якому просить скасувати постанову серії ЕАВ №602568 від 16.09.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення та стягнення моральних збитків за витрачений час. В обґрунтування позову вказав, що 16.09.2018 року відносно нього складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та оштрафовано на 425,00 грн. Однак, вважає вказану постанову незаконною, оскільки поліцейський, який склав вказану постанову не надав доказів вини позивача, який не порушив ПДР України. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова інспектора є незаконною та підлягає скасуванню, а тому позивач просить суд позов задовольнити.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи /у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження/, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності позивача, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просив проводити розгляд справи у його відсутності та за відсутності представника відповідача, який у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 16.09.2018 року поліцейським взводу 2 роти 3 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП сержантом поліції Пікулик В.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №602568 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн./а.с.6/.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 16.09.2018 року о 21:15 год. у м. Львові на вул. Пасічна-Медової Печери ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Renault Scenic», номерний знак НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґПравил дорожнього руху України.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України визначено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У позовній заяві позивач ствердив, що 16.09.2018р. проїжджав перехрестя вул. Пасічна-Медової Печери у м. Львові на зелений сигнал світлофора, а тому у його діях не було порушення вимог Правил дорожнього руху.

Як вбачається із оглянутого судом відеозапису із нагрудного відеореєстратора поліцейського, на місці складання постанови, позивач ОСОБА_1 вказує, що проїхав на зелений сигнал світлофора, що зафіксовано відеореєстратором у його автомобілі.

Однак, позивач не подав суду запису з автомобільного відеореєстратора для підтвердження доводів про невчинення ним порушення правил дорожнього руху.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Також, у позовній заяві позивач припустив, що міг закінчувати рух на жовтий сигнал світлофора, однак і таким чином не порушив вимоги ПДР, оскільки згідно п.8.11 Правил дорожнього руху водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з відеозапису із нагрудного відеореєстратора поліцейського, ОСОБА_1 вказав, що рухаючись на автомобілі бачив зелений сигнал світлофора, а потім бачив мигаючий жовтий сигнал та поїхав далі, щоб закінчити маневр.

Відповідно до п.8.7.3. в) ПДР зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу.

Крім цього, суд враховує, що позивачем не надано жодних доказів, що для виконання ним зупинки автомобіля на жовтий сигнал світлофора, останній мав вдатися до екстреного гальмування, або, що зупинка створила б перешкоди для інших учасників руху.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що доводи позивача є необґрунтованими, спрямовані на уникнення відповідальності, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведено, під час винесення постанови дотримано прав позивача, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, ступінь вини, про що свідчить розмір накладеного адміністративного стягнення, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5-10, 14, 20, 44, 47, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення або складання тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 07 лютого 2019 року.

Суддя:

Оригінал рішення