Справа № 583/9/19
Суддя: Ковальова О. О.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/9/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - КОВАЛЬОВАЇ О.О.

за участю секретаря - АРТЕМЕНКО О.С.

позивача ОСОБА_1, з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка Сумської області адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (місцезнаходження вул. Кошового, 4, м. Бориспіль, Київська область), треті особи: Батальйон патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області (місцезнаходження вул. Кошового, 4, м. Бориспіль, Київська область), Управління патрульної поліції в Київській області (місцезнаходження вул. Воздвиженська, 4А, м. Київ, )

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Вимоги мотивував тим, що 14.12.2018 року приблизно о 16:50 год. керував автомобілем ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 на автомобільній дорозі Київ-Харків, рухаючись в напрямку до м. Харків, на посту ДПС був зупинений працівниками патрульної поліції з тих підстав, що рухався у лівій смузі руху, не маючи намір здійснити поворот або розворот, чим порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху України. В звязку з цим, інспектором 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. Позивач не оспорює того факту, що він рухався на автомобілі по лівій смузі, але з тієї причини, що права смуга була зайнята, тобто з дотримання Правил дорожнього руху, тому вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та недоведеним. Інспектор поліції не розяснив йому права, не надав можливості скористатися правовою допомогою адвоката, у даній справі поліцейським не зібрані докази, які б підтверджували вчинення ним даного правопорушення, а фіксування нібито вчиненого ним адміністративного правопорушення на нагрудну камеру (відеореєстратор) вважає сумнівним доказом його вини, оскільки всупереч вимог діючого законодавства про застосування такого приладу жодного попередження не було. Інспектором поліції не взято до уваги його пояснення щодо незгоди з вказаною постановою, не залучено свідків вчинення правопорушення, не досліджено обставини справи, постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам діючого законодавства України, відомчим актам МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Посилаючись на викладене, просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 638941 від 14.12.2018, а справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху закрити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, його представник та представник третіх осіб до судового засідання не прибули, будучи належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи, у визначений судом строк від представника відповідача та третіх осіб ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому просила залишити оскаржувану постанову без змін, а позов без задоволення, виходячи з того, що 14.12.2018 року о 16.50 год. водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 на 77 км. автошляху Київ-Харків рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру повернути ліворуч чи здійснити розворот, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. Факт вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення зафіксовано на відео з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, з якого також вбачається, що ОСОБА_1 розяснено його права, наміру скористатися будь-якими з них останній не виявив. Вважала, що інспектор поліції ОСОБА_2 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами. Інспектор розглядав справу безпосередньо на місці вчинення правопорушення, у відповідності до положень ст.ст. 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки будь-яких клопотань з боку позивача про перенесення розгляду справи до батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області у звязку з необхідністю скористатися юридичною допомогою не надходило. В звязку з чим, вважає твердження позивача хибними, позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача, врахувавши позицію інших учасників справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, з якого вбачається, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що інспектором роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області ОСОБА_2 винесено постанову серії НК № 638941 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 14.12.2018 року о 16:50 год. на 77 км автошляху Київ-Харків в Бориспільському районі Київської області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 217030, номерний знак НОМЕР_3, рухався в крайній лівій смузі при вільній справі, не маючи наміру повертати ліворуч чи на розворот, чим порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст. ст. 222, 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Оцінюючи доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозицією ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

Відповідно до п. 9.3 ПДР України, у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як визначено ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За висновком суду відповідачем не надано належних доказів на твердження того, що позивач в порушення п. 11.5 Правил дорожнього руху України, за приписами якого встановлено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Тривалість наданого відповідачем відео не дала суду можливості встановити обгрунтованість тверджень відповідача.

Суд з достатньою повнотою встановив, що позивач був позбавлений можливості надати письмові пояснення. Доказів про відмову позивача від надання пояснень суду не надано.

Відповідно до ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно із ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд вважає, що при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху України, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає задоволенню також вимога позивача про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За висновком суду позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, постанова серії НК № 638941 від 14.12.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Доказів, які спростовують встановлені судом фактичні дані та висновки суду, сторони не надали.

На підставі ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (місцезнаходження вул. Кошового, 4, м. Бориспіль, Київська область), треті особи: Батальйон патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області (місцезнаходження вул. Кошового, 4, м. Бориспіль, Київська область), Управління патрульної поліції в Київській області (місцезнаходження вул. Воздвиженська, 4А, м. Київ, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 14.12.2018 року серії НК № 638941 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 (чотириста двадцять пять) грн. за порушення п. 11.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, складену інспектором 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_2, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду (майдан Театральний,1 м. Харків) протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_4

Повний текст рішення виготовлений 15.02.2019 року.