Справа № 1140/2097/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2097/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 р. (головуючий суддя Хилько Л.І.)

у справі за позовом ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії. Просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні та призначенні їй пенсії у звязку з втратою годувальника у розмірі 70% пенсії за віком померлого годувальника.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-Ол 012107 від 27.07.1999 року, вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3. З 07.06.1991 року по 29.10.2012 року, ОСОБА_3 працював суддею Петрівського районного суду Кіровоградської області, 29.10.2012 року був звільнений з посади судді у звязку із поданням заяви про відставку, та призначено довічне грошове утримання судді у відставці. ОСОБА_3 помер у віці 70 років, 13.03.2018 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №259386 від 13.03.2018 року, до дня смерті він перебував у відставці і отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці. Так, вказує, що з 2016 року перебуває на обліку в Олександрійському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області та отримує пенсію за віком. 18.06.2018 року звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у звязку із втратою годувальника у розмірі 70% щомісячного довічного грошового утримання судді, проте, їй відмовлено у такому переведенні.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 позов задоволено. Визнано протиправними дії ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в проведенні та призначенні ОСОБА_2 пенсії у звязку з втратою годувальника у розмірі 70% пенсії за віком померлого годувальника. Визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26 червня 2018 року №121776. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити переведення ОСОБА_2 на пенсію у звязку із втратою годувальника у розмірі 70% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці її чоловіка ОСОБА_3 з 18 червня 2018 року.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано наявністю у позивача права на отримання пенсії по втраті годувальника. Зазначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається, в залежності від того виду матеріального забезпечення, який обрав суддя при виході у відставку: із пенсії чи щомісячного довічного грошового утримання, тобто із того доходу, який суддя отримував на час настання смерті, а тому позивач, яка перебувала на утриманні, має право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 70% доходу, який мав годувальник на час настання смерті, тобто 70% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року за певних обставин призначалася пенсія у звязку з втратою годувальника на одного члена сімї у розмірі 70% суми заробітної плати померлого г8одувальника. З 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889, згідно якого зазначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому, ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889 не передбачено порядку перерахунку призначених пенсій державних службовців, також право на призначення пенсії у звязку з втратою годувальника непрацездатним членам сімї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію державного службовця.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як пенсіонер (а.с.12-14) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-Ол 012107 від 27.07.1999 року, позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до посвідчення №01750 ОСОБА_3 перебуває у статусі судді у відставці Петрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.12).

13.03.2018 року ОСОБА_3 помер, що посвідчується відповідним свідоцтвом про смерть видане Петрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.13).

До дня смерті ОСОБА_3 отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 70 %.

Відповідно до довідки Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області від 13.03.2018 року №1411, підтверджується, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 поховала чоловіка ОСОБА_3, який помер 13.03.2018 року, актовий запис №24 від 13.03.2018 року. Даною довідкою посвідчується, що подружжя проживало разом і вели спільне господарство за адресою: вул. Олексія Лисенка, буд.17, смт. Петрове, Петрівського району Кіровоградської області (а.с.16).

18.06.2018 року позивач звернулась до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у звязку із втратою годувальника у розмірі 70% щомісячного довічного грошового утримання судді.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12 лютого 2015 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та у інших випадках, передбачених законом.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 10 цього Закону передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За визначенням пункту 1 частини 2 зазначеної статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, серед інших, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Абзац 2 частини 3 цієї ж статті передбачає, що члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_3 та вели спільне господарство. Даний факт підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області № 1411 від 13.03.2018 (а.с.16).

За визначенням абзацу 22 статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із частинами 1 та 5 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання (частина 1 цієї статті).

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 5 цієї ж статті).

З аналізу чинного законодавства слідує, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу та є регулярними щомісячними грошовими виплатами, які призначаються судді у відставці, за його вибором, та за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення у зв'язку з настанням певної обставини.

У лютому 2015 року вступив в законну силу Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12 лютого 2015 року, розділ 10 якого визначав статус судді у відставці.

Відповідно до ст. 141-142 цього Закону, суддя у відставці мав право на призначення йому пенсії на умовах передбачених статтею 37 Закону № 3723-XII, або за його вибором право на отримання щомісячного довічного утримання.

Аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким було змінено назву статті 37 Закону України «Про державну службу» на нову назву «Пенсійне забезпечення державних службовців».

Відповідно до змісту ч.10 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, які отримували або мали право на пенсію за цим законом.

Закон України «Про державну службу» № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, за винятком статті 37 Закону України № 3723-XII, яка застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» № 889 -VIII.

Згідно із пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що пункт 13 розділу 11 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зокрема, частиною 4 резолютивної частини Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, відповідач при зверненні позивача із заявою про перехід на пенсію по випадку втрати годувальника повинен був діяти відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_2 (дружина судді у відставці), як на момент призначення довічного грошового утримання, так і на момент смерті ОСОБА_3 мала право на одержання пенсії державного службовця відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Відповідно до частин 13 та 14 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Аналогічного висновку щодо застосування норм права до подібних відносин дійшов Верховний Суд у постанові № 236/3193/16-а від 09 листопада 2018 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішенням суду першої інстанції права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не порушені.

З огляду на результати розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя С.М. Іванов