Справа № 826/18370/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2019 року № 826/18370/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Одесавинпром" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Одесавинпром» (далі - позивач та/або ПрАТ «Одесанвинпром») з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач та/або контролюючи орган/ДФС України) та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №000675 від 09.11.2016 року про застосування фінансових санкцій, за яким Приватне акціонерне товариство «Одесавинпром» зобов'язано сплати штраф у розмірі 238 000, 00 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на податкову консультацію №22847/6-99-99-21-02-15 від 28.10.2015 року, з урахуванням чого вважає, що відображення у звітах №2-РС за кодом 13 «в тому числі виноматеріали шампанські» не лише шампанських виноматеріалів, а і загальної кількості бродильної суміші, експедиційного лікеру, резервуарного лікеру, готової продукції (Шампанське України та Вина ігристі), а також зазначення у звіті загальної кількості розлитої продукції (шампанського України та Вин ігристих) замість кількості виноматеріалів, які відпущені іншим підрозділом підприємства на власне виробництво алкогольних напоїв, відповідає положенням Інструкції №449 щодо заповнення звіту, а відтак, інформація, зазначена у останньому є достовірною.

Крім того, ПрАТ «Одесанвинпром» посилається на те, що з урахуванням відображених ним витрат у бухгалтерському обліку згідно вимог чинного законодавства, висновок акту перевірки про порушення ПрАТ «Одесанвинпром» КД У .9-3:2011, затвердженої Міністерством аграрної політики України від 27.12.2010 року «Форми первинного обліку і лабораторного контролю у виноробній промисловості та вказівки про порядок їх застосування і заповнення», є вірним.

Поряд з цим, у додаткових поясненнях до адміністративного позову позивач стверджує, що зазначення у звіті нормативних витрат не свідчить про щомісячне списання втрат ПрАТ «Одесанвинпром», а висновки відповідача про те, що залишки виноматеріалів шампанських в звіті 2-РС на початок місяця не відповідають залишкам виноматеріалів на початок місяця в звіті «Про рух виноматеріалів» Форма №-40 не є підставою для висновку про недостовірність відомостей у поданих звітах 2-РС, оскільки останній та звіт за формою П-40 є різними.

З урахуванням зазначеного, на думку позивача, висновки контролюючого органу про порушення вимог частини 3 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» щодо звітів з недостовірним відомостями про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за січень - грудень 2013 року, січень - грудень 2014 року та січень - серпень 2015 року є хибними, як наслідок наявні підстави для скасування рішення Державної фіскальної служби України №000675 від 09.11.2016 року про застосування фінансових санкцій.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, які викладені в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи (т. 1, а.с. 175-178).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДФС у Одеській області на підставі наказу від 15.09.2015 року №1131 та направлень від 16.09.2015 року №№569, 570 здійснено фактичну перевірку суб'єкта господарювання товариства з обмеженою відповідальністю «ПрАТ «Одесанвинпром» з питань дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв за період з 2013 року по 16.09.2015 рік, за наслідком проведення якої складено акт №253/15-32-21-01/34965046 від 28.09.2015 року.

Зі змісту акту перевірки слідує, що перевіркою суб'єкта господарювання ПрАТ «Одесанвинпром» виявлено порушення статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів", вимог КД У .9-3:2011 «Форми первинного обліку і лабораторного контролю у виноробній промисловості та вказівки про порядок їх застосування і заповнення», затвердженої 27.12.2010 Міністерством аграрної політики України (т. 1, а.с. 21-22).

Враховуючи наведене, 09.11.2016 року ДФС України прийнято рішення №000675 про застосування фінансових санкцій, яким до ПрАТ «Одесанвинпром» застосовано фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 238 000, 00 грн., з огляду на порушення частини 3 статті 16 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" (далі - оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а.с. 27).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно частини 1 статті 16 вказаного Закону контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом (ч. 3 ст. 16 Закону №481/95-ВР).

Приписами частини 1 статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

В контексті частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Як вбачається з акту перевірки за перевіряємий період 2013-2015 років, ПрАТ «Одесавинпром» надавало до органу виконавчої влади «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» Форма №-2РС з недостовірними даними, а саме: по коду 13 «в тому числі виноматеріали шампанські» підприємство зазначало не лише шампанські виноматеріали, а й загальну кількість бродильної суміші, експедиційного лікеру, резервуарного лікеру, готової продукції (Шампанське України Вина ігристі).

В графі 13 Звіту 2-РС повинна вказуватися кількість виноматеріалів, які відпущені іншим підрозділом підприємства на власне виробництво алкогольних напоїв, але підприємством вказувалася загальна кількість розлитої продукції (Шампанського України та Вин ігристих).

Також в ході перевірки встановлено, що в графі Звіту 2-РС «інші витрати» по коду 13, списувалися витрати не тільки виноматеріалів, а й бродильної суміші, лікерів та витрати на розлив готової продукції. Крім цього, підприємство списувало ці витрати в Звіті 2-РС, не після проведення інвентаризації винопродукції, яка проводиться відповідно до вимог КД У .9-2:2010 «Інструкція по проведенню інвентаризації на підприємствах виноробної промисловості», затвердженої 05.07.2010 року Міністерством аграрної політики та продовольства України, планово двічі на рік, а щомісяця, що не відповідає Матеріальним звітам «Про рух продукції за місяць» Ф №-40, які формуються технологічною службою і в яких витрати матеріалів списуються лише після проведення інвентаризації. Тобто залишки матеріалів шампанських в Звіті 2-РС на початок місяця не відповідають залишкам матеріалів на початок місяця в Звіті «Про рух виноматеріалів» Форма №-40. Таким чином встановлено подання звітів «Про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» 2-РС за період з 01.01.2013року по 01.09.2015 (зокрема шампанські виноматеріли по коду 12) до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 13.10.2005 року №449, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.11.2005 року за №1312/11592, затверджено Інструкцію щодо заповнення форми звіту № 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв», якою встановлено, що звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв подають суб'єкти господарювання незалежно від форм власності, які виробляють алкогольні напої (далі - Інструкція №449).

Інформація подається за видами алкогольних напоїв, перелік яких зазначено в додатку до ліцензії. Органи державної податкової служби заповнюють форми звіту в розрізі підприємств, підсумок - за видами продукції. Графи 2, 3, 4 у розділах 1, 2, 3 суб'єктами підприємницької діяльності не заповнюються.

Пунктом 5 розділу 2 Інструкції №449 передбачено, що в графі 5 указуються відповідно вид та код продукції згідно з додатком.

Згідно пункту 8 розділу 2 Інструкції №449 у графі 9 указується кількість готової продукції, яка передана з виробництва до місця її зберігання.

Пунктами 9, 10 розділу 2 Інструкції №449 визначено, що у графі 11 указується загальна кількість реалізованої продукції, а у графі 12 указується кількість продукції, яка реалізована на внутрішньому ринку.

В той же час, у графі 13 указується кількість виноматеріалів, які відпущені іншим підрозділом підприємства для виробництва алкогольних напоїв (п. 12 розділу 2 Інструкції №449).

Як свідчать матеріали справи, позивач в період 2013 - 2015 роки щомісяця надавав до відповідного органу у електронній формі звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за формою № 2-РС, де в графі 5, 6 під кодом 13 зазначав виноматеріали, у тому числі шампанські виноматеріали, які використовувалися для виробництва готової продукції, вказаної у графах 9, 11, 12.

Судом вище було зазначено, що контролюючий орган вважає недостовірним даними у звіті зазначення ПрАТ «Одесанвинпром» по коду 13 «в тому числі виноматеріали шампанські» не лише шампанські виноматеріали, а й загальну кількість бродильної суміші, експедиційного лікеру, резервуарного лікеру, готової продукції (Шампанське України Вина ігристі), а також зазначення позивачем загальної кількості розлитої продукції (Шампанського України та Вин ігристих), а не кількість виноматеріалів, які відпущені іншим підрозділом підприємства на власне виробництво алкогольних напоїв.

Суд при оцінці вказаних доводів враховує наявну в матеріалах справи податкову консультацію від 28.10.2015 року №22847/6/99-99-21-02-15, надану на запит позивача від 07.10.2015 року №348, згідно якої у графі 8 «Залишки на початок звітного місяця в місцях зберігання» звіту № 2-РС суб'єктом господарювання вказуються кількість алкогольних напоїв в місцях зберігання на початок звітного місяця. Під кодом 13 вказуються виноматеріали виноградні, у тому числі шампанські виноматеріали. Асамбляжі, купажі, тиражні суміші, розводки чистої культури дріжджів та молочнокислих бактерій окремим кодом не виділяються. Лікери, які використовуються у виробництві шампанського та вин ігристих, виготовляються із шампанських виноматеріалів і не є кінцевими продуктами виробництва, а проміжним технологічним продуктом у виготовленні шампанського України. Відповідно до пункту 3.4.2 Технологічної інструкції на виробництво шампанського України ТІ У .93.11-4:2009, для виробництва лікерів використовують високоякісні оброблені купажі виноматеріалів, сахарозу для шампанського згідно з ДСТУ 4623, спирт коньячний (для експедиційних лікерів) і лимонну чи винну кислоту.

У разі використання спирту коньячного суб'єкт господарювання повинен вказувати кількість використаного спирту у звіті № 1-РС.

Оскільки в поясненні до заповнення звітів № 2-РС іншого не передбачено, суб'єкт господарювання може відображати кількість лікерів під кодом 13.

Бродильну (резервуарну) суміш готують із оброблених розливостійких купажів виноматеріалів шампанських, резервуарного лікеру і розводки чистої культури дріжджів, отже виділяти її у звіті окремим кодом також недоцільно.

Оскільки об'єм шампанізованого виноматеріалу не підлягає об'єктивному вимірюванню, а також враховуючи той факт, що втрати сировини при виробництві шампанського вираховуються від кількості отриманої готової продукції, у шампанському виробництві показники граф 12 та 13 під кодом 13 можуть дорівнювати графі 9 «вироблено» під кодом 44 «Шампанське та ігристі вина».

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що акт перевірки не містить в собі розкриття технологічного процесу вироблення шампанізованого матеріалу «Шампанське та ігристі вина», а містить в собі лише суб'єктивне трактування контролюючим органом Інструкції №449.

Водночас, у наданих запереченнях на позовну заяву заперечуючи проти позову в цій частині контролюючий орган посилається на те, що заповнення звіту № 2-РС у спосіб, здійснений ПрАТ «Одесанвинпром», Інструкцією №449 не передбачено, однак суд звертає увагу, що остання містить в собі виключно інформацію щодо граф із необхідними елементами зазначення у ній, проте, кожний з них нею не конкретизовано (не розкрито).

Приймаючи до уваги вищевикладене суд погоджується з доводами ПрАТ «Одесанвинпром», що відображення у звітах № 2-РС за кодом 13 «в тому числі виноматеріали шампанські» не лише шампанських виноматеріалів, а й загальної кількості бродильної суміші, експедиційного лікеру, резервуарного лікеру, готової продукції (Шампанське України та Вина ігристі), а також зазначення у звіті загальної кількості розлитої продукції (Шампанського України та Вин ігристих) замість кількості виноматеріалів, які відпущені іншим підрозділом підприємства на власне виробництво алкогольних напоїв, відповідає положенням Інструкції №449 щодо заповнення звіту, а тому, інформація, зазначена у звіті, є достовірною.

Що ж стосується другого епізоду суд звертає увагу на наступне.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що на ПрАТ «Одесавинпром» облік та списання втрат виноматеріалів здійснюється нижченаведеним чином.

Правила бухгалтерського обліку передбачають можливість створення резерву майбутніх витрат (субрахунок 474 «Забезпечення інших витрат і платежів» рахунку 47 «Забезпечення майбутніх витрат і платежів»).

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року №291, на рахунку 47 «Забезпечення майбутніх витрат і платежів» ведеться узагальнення інформації про рух коштів, які за рішенням підприємства резервуються для забезпечення майбутніх витрат і платежів і включення їх до витрат поточного періоду (за винятком суми забезпечення, що включається до первісної вартості основних засобів). На субрахунку 474 «Забезпечення інших витрат і платежів» ведеться облік забезпечення інших наступних витрат, що не знайшли відображення на інших субрахунках рахунку 47 «Забезпечення майбутніх витрат і платежів».

Пунктом 6 наказу ПрАТ «Одесавинпром» №5 від 10.01.2013 року про внесення змін у наказ №185 від 28.12.2011 року про облікову політику у ПрАТ «Одесавинпром» передбачено створення резервів для відшкодування майбутніх витрат і платежів (інших витрат і платежів).

На субрахунку 474 «Забезпечення інших витрат і платежів» ПрАТ «Одесавинпром» накопичуються, зокрема, витрати виноматеріалів з урахуванням гранично допустимих нормативних втрат, дані про кількість та вартісний вимір яких щомісяця надаються підрозділами ПрАТ «Одесавинпром» у Зведеному розрахунку гранично допустимих втрат винопродукції при технологічній обробці (форма №П-51), складення якого передбачено КД У .9-3:2011, затвердженої Міністерством аграрної політики України від 27.12.2010 року «Форми первинного обліку і лабораторного контролю у виноробній промисловості та вказівки про порядок їх застосування і заповнення».

Виключно за результатами проведеної чергової інвентаризації резерв майбутніх витрат, що формується в міжінвентаризаційний період на субрахунку 474 наростаючим підсумком, коригується (списується) на суму фактичних втрат, встановлених під час інвентаризації.

З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що списання витрат (фактичних втрат) виноматеріалу здійснюється двічі на рік, а не щомісяця, як про це зазначено у запереченнях відповідача на адміністративний позов.

Поряд з цим, згідно пункту 14 Інструкції №449 у графі 15 указуються втрати при зберіганні, відпуску продукції на лабораторні потреби тощо.

Вказаний пункт Інструкції №449 не містить в собі вимог щодо зазначення у графі 15 звіту № 2-РС безпосередньо фактичних витрат.

В той же, судом встановлено, що у графі 15 звіту № 2-РС вказано нормативні втрати виноматеріалів шампанських, інформація про які міститься також у облікових відомостях по підрозділах, наявних у матеріалах справи.

З урахуванням вказаного, на думку суду, зазначення у звіті нормативних втрат не свідчить про щомісячне списання втрат ПрАТ «Одесавинпром». Списання втрат є бухгалтерською операцією, звітування про результати якої у звіті №2-РС Інструкцією №449 не передбачено.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що дані є недостовірними через те, що залишки виноматеріалів шампанських в звіті 2-РС на початок місяця не відповідають залишкам виноматеріалів на початок місяця в звіті про рух виноматеріалів» Форма №-40, оскільки останні є різними документами, порядок заповнення яких встановлений різними нормативними актами.

Так, Інструкцією №449 не передбачено, що дані про залишки виноматеріалів на початок місяця у звіті за формою № 2-РС повинні відповідати даним про залишки виноматеріалів на початок місяця у звіті за формою № П-40, і навпаки, КД У .9-3:2011, затвердженої Міністерством аграрної політики України від 27.12.2010 року «Форми первинного обліку і лабораторного контролю у виноробній промисловості та вказівки про порядок їх застосування і заповнення», якою затверджено форму №П-40, не зазначено, що дані про залишки виноматеріалів на початок місяця у звіті за формою № 2-РС повинні відповідати даним про залишки виноматеріалів на початок місяця у звіті за формою №П-40.

Те, що у звітах за формою №П-40 ПрАТ «Одесавинпром» зазначало фактичні втрати, ніяк не впливає на дані, зазначені у звітах за формою №2-РС, та, на думку суду, не є доказом недостовірності даних, зазначених у останніх.

При цьому, суд акцентує увагу на те, що звіт за формою №П-40 не є підтвердженням списання виноматеріалів шампанських, адже, як зазначалося вище, списання витрат (у тому числі втрат виноматеріалів шампанських) здійснюється у бухгалтерському обліку.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідачем було зроблено висновки про недостовірність даних, зазначених у звітах за формою №2-РС, внаслідок поверхневого зіставлення даних двох форм звітів та помилково зазначено про щомісячне списання втрат в порушення норми Збірника норм втрат сировини та матеріалів, діючих на підприємствах виноробної промисловості, про списання втрат за результатами проведеної інвентаризації.

Враховуючи вищевикладене, в контексті облікової політики ПрАТ «Одесавинпром», положень та документів бухгалтерського обліку та звітності, у тому числі, документів, що наявні у матеріалах справи, зокрема, оборотних відомостей по підрозділам суд вважає, що ПрАТ «Одесавинпром» здійснювало формування та списання втрат виноматеріалів шампанських у відповідності до чинного законодавства, правил бухгалтерського обліку та Збірника норм втрат сировини та матеріалів, діючих на підприємствах виноробної промисловості.

Таким чином, з урахуванням зазначеного суд вважає, що в ході розгляду справи не підтверджено факт подання позивачем у звітах форми № 2 - РС недостовірних даних.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Таким чином, з огляду на приписи наведених правових норм процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Окрім того, такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" визначено, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72, 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Одесавинпром» (65044, м. Одеса, Французький бульвар, б. 10, ) до Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, б. 8, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №000675 від 09.11.2016 року про застосування фінансових санкцій.

3. Судові витрати в розмірі 3 570 (три тисячі п'ятсот сімдесят) грн. присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Одесавинпром» (65044, м. Одеса, Французький бульвар, б. 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, б. 8, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева