Справа № 420/5991/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5991/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соколенко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН+" до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю " 100 ШИН+" до Одеської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС щодо підготування висновку про повернення надміру сплачених ТОВ " 100 ШИН+" до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року та подання його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області;

- зобов'язати Одеську митницю ДФС підготувати висновок про повернення надміру сплачених ТОВ " 100 ШИН+" до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

11 грудня 2018 року за вх. №ЕП/7257/18 засобами електронної пошти та 17 грудня 2018 року засобами поштового зв'язку від представника позивача надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 26.11.2018 року разом із:

1) уточненою позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН+" до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (з копіями для учасників справи), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у непідготовці та не поданні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання висновку про повернення надміру сплачених ТОВ "100 ШИН+" до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року;

- зобов'язати Одеську митницю ДФС підготувати висновок про повернення надміру сплачених ТОВ "100 ШИН+" до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

2) клопотанням про залучення третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області;

3) аркушем коригування митної декларації від 23.10.2017 року 14:03:45 №UA500030/2017/016194;

4) платіжними дорученнями про сплату коштів за митне оформлення;

5) описом вкладення та фіскальним чеком від 24.09.2018 року.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19.10.2017 року для здійснення митного оформлення товару ТОВ « 100 ШИН+» подана до Одеської митниці ДФС електронна вантажна митна декларація №UА500030/2017/015987 від 19.10.2017 року разом із пакетом супровідних документів, в якій митна вартість товару визначена за першим методом - за ціною договору. Однак, як зазначено у позовній заяві, відповідачем, всупереч вимогам діючого законодавства, за результатами опрацювання поданої ВМД та документів, винесена картка відмови у прийнятті митної декларації № UА500030/2017/00292 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20.10.2017 року № UА500030/2017/000034/2, яким митну вартість товару визначено за другорядним методом на рівні 2,21 долари США за кг. нето.

Позивачем зазначено, що не погоджуючись з рішенням митного органу ТОВ "100 ШИН+" 23.10.2017 року подало до Одеської митниці ДФС ВМД № UА500030/2017/016194, за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов'язання відповідно до розділу Х Митного кодексу України, а рішення було оскаржено в судовому порядку.

Як вказує позивач, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 року по справі №815/5881/17, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 року та набрало законної сили 11.09.2018 року, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA500030/2017/000034/2 від 20.10.2017 року; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2017/00292 від 20.10.2017 року.

У позовній заяві зазначено, що ТОВ « 100 ШИН+» фактично внесено до бюджету кошти з розрахунку митної вартості товарів, визначеної всупереч положенням чинного законодавства, що підтверджено рішенням суду, яке вступило в законну силу. Отже, ТОВ « 100 ШИН+» сплачені до бюджету кошти в розмірі більшому, ніж встановлено законодавством.

Як стверджує позивач, розмір митних платежів, який ТОВ « 100 ШИН+» сплатило фактично при митному оформлені товару за резервним методом , що був визначений митним органом, зазначений в графі 47 (Подробиці розрахунків) ВМД № UA500030/2017/016194 від 23.10.2017 року, де перша сума - це сума нарахованих платежів на митну вартість, визначена на 1-м методом (визначена декларантом), а друга сума - це сума доплати, платежів нарахованих на митну вартість, визначена за другорядним методом (визначена митним органом і зазначена в рішенні про корегування митної вартості). Таким чином, як вказує позивач, сума надмірно сплачених платежів становить 11000,32 грн., з яких: 2711,35 грн. - надмірно сплачене ввізне мито та 8288,97 грн. - надмірно сплачений ПДВ.

Як вказує позивач, підставою для сплати ТОВ « 100 ШИН+» грошових коштів слугувало саме рішення Одеської митниці ДФС № UА500030/2017/000034/2 від 20.10.2017 року, а тому, оскільки вказане рішення скасоване, - зазначені кошти є такими, що безпідставно сплачені з моменту набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

24.09.2018 року, керуючись вимогами статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України , Наказом Міністерства Фінансів № 643, ТОВ « 100 ШИН+» звернулося до відповідача із заявою № 201017-POD від 24.09.2018 року, що містила вимогу підготувати висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, передати висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України. Як вказує позивач, до заяви було додано: МД UA500030/2017/016194 від 23.10.2017 року; аркуш корегування до МД UA500030/2017/016194 від 23.10.2017 року; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 року по справі № 815/5881/17; платіжне доручення про сплату за митне оформлення № 1495 від 18.10.2017; платіжне доручення про сплату за митне оформлення № 1533 від 23.10.2017.

29.10.2018 року позивачем отриманий лист - відповідь Одеської митниці ДФС № 5224/10/15-70-19-02 від 22.10.2018 року, якою відповідачем відмовлено в підготуванні висновку про повернення з Державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, оскільки Одеська митниця ДФС приймає заходи, щодо касаційного оскарження рішення суду, що вступило в законну силу, а також, зважаючи на те, що питання повернення коштів не було предметом розгляду судової справи.

При цьому, позивач звертає увагу на те, що жодних зауважень до змісту заяви №201017-РОD від 24.09.2018 року чи доданих до неї документів у вказаному листі-відповіді не наведено.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у не підготовці та не поданні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання висновку про повернення надміру сплачених ТОВ "100 ШИН+" до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року.

Нормативно обґрунтовуючи власні доводи приписами ч.ч.5-7 ст.301 Митного кодексу України, п.43.1, п.43.2, п.43.3, п.43.4, п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України, п.п.1-6, п.8 розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, п.п.5-6, абз.2 п.7, п.п.8-9 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124, позивач вказує, що із системного аналізу зазначених норм вбачається, що обов'язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Також, як вказано у позовній заяві, законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платником податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митним органом, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Як стверджує позивач, ним виконані всі передбачені законом вимоги з метою повернення надміру сплачених до бюджету митних платежів на загальну суму 11000,32 грн., а відповідач наділений відповідними повноваженнями та у нього були всі передбачені законом підстави для складення висновку про повернення коштів позивачу.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного суду України від 25.11.2014 року №21-207а14, позивач вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

18 грудня 2018 року за вх. №ЕП/7441/18 засобами електронної пошти від представника позивача надійшла заява, в якій уточнено процесуальний статус Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області як "третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача" та разом із якою надано довідку про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи (т.1 а.с.103-105).

Ухвалою суду від 18.12.2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН+" (з урахуванням уточнень, які надійшли до суду 17.12.2018 року за вх. №39298/18 та 18.12.2018 року за вх. №ЕП/7441/18, відкрито провадження у справі за даною позовною заявою, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

08 січня 2019 року за вх. № 599/19 та 11.01.2019 року за вх. №1040/19 засобами поштового зв'язку від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву за вих. №5/15-70-10 від 02.01.2019 року разом із додатками згідно переліку (т.1 а.с.114-131), в якому Одеська митниця ДФС вказує, що адміністративний позов ТОВ "100 ШИН+" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормативно обґрунтовуючи свою позицію у відзиві положеннями: ч.1 ст.301 Митного кодексу України, п.п.43.1, 43.2-43.5 ст.43 Податкового кодексу України, Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, п.3 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124, відповідач вказує, що обов'язковою умовою для надання контролюючим органом висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подання його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, є відсутність у платника податків податкового боргу.

Як зазначає відповідач, до заяви ТОВ "100 ШИН+" від 24.09.2018 року №201017- POD не було додано доказів відсутності у позивача податкового боргу, тобто вказана заява ТОВ « 100 ШИН+» не відповідала вимогам пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, пункту 3 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 № 1146.

Окрім того, з посиланням на положення пункту 3 розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643, п.6.8.8 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 174, відповідач зазначає, що до заяви ТОВ "100 ІІІИН+" від 24.09.2018 року № 201017- POD не додано документів, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені (зокрема, платіжних документів про сплату податків та зборів), а також копії рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 у справі № 815/5881/17 та постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 року у справі № 815/5881/17, які відповідають вимогам пункту 6.8.8 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 174.

Крім того, як зазначено у відзиві, Одеська митниця ДФС в листі № 5224/10/15-70-19-02 від 22.10.2018 (на заяви позивача, зокрема від 24.09.2018 № 201017-POD) зазначила про те, що рішенням суду у справі № 815/5881/17 не передбачено повернення відповідних сум митних платежів ТОВ "100 ШИН+", та у митниці відсутня інформація щодо рішення суду стосовно повернення сум митних платежів.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на положення п.11 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643, відповідач вказує, що обставини справи свідчать про те, що на заяву ТОВ « 100 ШИН+» від 24.09.2018 року № 201017-РОD про повернення надміру сплачених митних платежів, Одеською митницею ДФС підготовлено та направлено зазначену вище відповідь, у якій позивачеві надані вмотивована відповідь, чому вказану заяву митницею залишено без задоволення та роз'яснено, за яких обставин повернення з Держбюджету сум надмірну сплачених митних платежів стане можливим, а саме - з дотриманням вимог Податкового кодексу України, Митного кодексу України, Порядку № 643 та Порядку № 1146.

Таким чином, як стверджує відповідач, Одеська митниця ДФС діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, зважаючи на що, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ « 100 ШИН+».

21 січня 2019 року за вх. №2208/19 засобами поштового зв'язку від представника позивача надійшла відповідь на відзив з доказами направлення її копії на адреси інших учасників справи та додатками, згідно переліку, наведеному у ній (т.1 а.с.132-148), в якій позивач зазначає, що у відзиві на позов відповідач не спростував тверджень та аргументів по суті заявлених позовних вимог, а наведені у відзиві обставин є необґрунтованими.

Як зазначено у відповіді на відзив, відповідач у відзиві зазначає, що до заяви від 24.09.2018 року № 201017-POD, не було додано доказів відсутності у позивача податкового боргу, що на думку відповідача, є порушенням ст.43 Податкового кодексу України та Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146.

Проте, як стверджує позивач, ні ст.43 Податкового кодексу, ні норми Порядку № 1146 не містять переліку документів, що повинні бути додані до заяви про повернення надміру сплачених сум грошових коштів, а тим більше, не містять обов'язку платника податків надавати докази відсутності в нього податкового боргу.

Нормативно обґрунтовуючи свої доводи приписами пунктів 3-6 розділу III Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643, позивач вказує, що обов'язок перевірки наявності або відсутності податкового боргу у заявника, в даному випадку, покладено на відповідача.

На думку позивача, твердження відповідача у відзиві про невідповідність заяви № 201017-POD від 24.09.2018 року вимогам ст.43 Податкового кодексу України та Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146., є безпідставними, та наведені у відзиві аргументи,- не спростовують суті позовних вимог.

Окрім того, як зазначено у відповіді на відзив, на підтвердження відсутності у ТОВ «100 ШИН+» податкового боргу, позивач надає відповідні докази до суду.

Також, у відповіді на відзив позивач, з посиланням на фактичні обставини справи зазначає, що твердження відповідача у відзиві, про відсутність документів, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених платежів не відповідає дійсності, та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Як вказує позивач, відповідно до переліку додатків до заяви № 201017-РOD від 24.09.2018, та відповідно до опису вкладення до поштового відправлення до заяви № 201017-РOD від 24.09.2018 було додано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 року по справі № 815/5881/17, яке є таким, що набрало законної сили, а тому в повній мірі відповідає вимогам до документів, що додаються до заяви про повернення надмірно перерахованих платежів, відповідно до п.3 розділу III Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643.

Таким чином, як стверджує позивач, твердження відповідача у відзиві про відсутність копії постанови суду не відповідає дійсності, та спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

У відповіді на відзив також зазначено, що в листі - відмові № 5224/10/15-70-19-02 від 22.10.2018 року, яким Одеська митниця ДФС відмовила в підготовці висновку за заявою позивача № 201017-РOD від 24.09.2018 року, відповідач не посилається на наявність недоліків в документах, поданих позивачем у якості додатків до заяви, лист митниці не містить викладення обставин відмови у складанні висновку про повернення коштів, окрім посилань на ту обставину, що питання повернення коштів не було предметом судового розгляду у справах про оскарження рішення про коригування митної вартості.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Копію ухвали суду від 18.12.2018 року про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з доданими документами отримано третьою особою 03.01.2019 року, а копію відзиву на позовну заяву - 08.01.2019 року.

Станом на 18.02.2019 року з боку Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області не надходило до суду пояснень щодо позову та відзиву.

В той же час, станом на 18.02.2019 року інших заяв по суті справи (заперечень) та додаткових доказів з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, дана адміністративна справа розглядається судом 18.02.2019 року у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на позов, відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються заяви по суті справи, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» () зареєстровано як юридична особа 28.12.2011 року та видами діяльності за КВЕД позивача є: 45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.31 - оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 - роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний); 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт; 50.20 - вантажний морський транспорт; 52.10 - складське господарство; 52.24 - транспортне оброблення вантажів; 52.29 - інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2017 року ТОВ « 100 ШИН» для здійснення митного оформлення товару - шини пневматичні гумові нові для вантажних автомобілів, виробник: «QINGDAO RUIGAO INTERNATIONAL LOGISTIC CO., LTD», торговельна марка: «ROADSHINE», країна виробництва: CN, подана до Одеської митниці ДФС вантажна митна декларація №UA500030/2017/015987 від 19.10.2017 року (т.1 а.с.14-15).

До митного оформлення для підтвердження митної вартості зазначеного товару позивачем були подані наступні документи: пакувальний лист від 22.08.2017 року, рахунок-проформа №/07/11 від 13.07.2017 року, рахунок-фактура (інвойс) № ЕХ-ТУRЕ884/17 від 22.08.2017 року, коносамент № EGLV92 від 29.08.2017 року, навантажувальний документ №245 від 18.10.2017 року, сертифікат про походження товару №17С3702М8541/00068 від 22.08.2017 року, банківський платіжний документ від 08.08.2017 року, банківський платіжний документ від 04.10.2017 року, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 22.08.2017 року, розрахунок ціни (калькуляція) № ЕХ-ТУRЕ884/17 від 22.08.2017 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) № 100Т-ROAD від 28.06.2017 року та інші документи, перелічені в графі 44 митної декларації №UA500030/2017/00292 від 20.10.2017 року.

Судом встановлено, що за результатами відпрацювання вищевказаної ВМД 20.10.2017 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500030/2017/000034/2, яким відкориговано митну вартість товарів за ВМД №UA500030/2017/00292 (т.1 а.с.18-19).

На підставі зазначеного рішення про коригування митної вартості товару відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2017/00292 від 20.10.2017 року (т.1 а.с.16-17).

Зважаючи на вищевикладене, 23.10.2017 року ТОВ « 100 ШИН +» подало до Одеської митниці ДФС нову митну декларацію №UА500030/2017/016194 (т.1 а.с.20-21).

При цьому, розмір митних платежів, які позивач фактично сплатив при митному оформлені товару за резервним методом, що був визначений митним органом, відображено в графі 47 (подробиці розрахунків) зазначеної митної декларації.

З вказаної декларації (графа 47) вбачається, що перша сума, зазначена в графі 47 декларації 120177,04 грн. - це сума нарахованих платежів на митну вартість, яка була визначена самостійно позивачем за першим методом оподаткування, а друга сума 2711,35 грн. - це сума доплати платежів, нарахованих на митну вартість, яка визначена позивачу митним органом за резервним методом і зазначена у рішенні про коригування митної вартості.

Отже, сума ввізного мита, визначена позивачем та складає - 120177,07 грн., при цьому сума доплати ввізного мита - 2711,35 грн.; сума податку на додану вартість, яку самостійно визначив позивач складає 3398,38 грн., а сума доплати до такого податку визначена відповідачем - 8288,97 грн.

З огляду на вищезазначене вбачається, що загальна сума визначених митним органом платежів склала 11000,32 грн. (2711,35 грн. +8288,97 грн.) та була сплачена позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, до суду позивачем надано аркуш коригування митної декларації UА500030/2017/016194 (т.1 а.с.98), який складено головним інспектором відділу ОМК Романовим Є.О. 25.01.2018 року та на якому міститься відтиск штампу Одеської митниці ДФС від 25.01.2018 року. З вказаного аркуша коригування вбачається, що станом на 21.01.2018 року позивачем здійснено доплату митних платежів у розмірі 2711,35 грн. та 8288,97 грн.

Водночас, на підтвердження оплати митних платежів згідно митної декларації UА500030/2017/016194, позивачем надано до суду копію платіжного доручення №1533 від 23.10.2017 року (т.1 а.с.100,138), згідно якого ТОВ « 100 ШИН+» здійснена передоплата Одеській митниці ДФС за митне оформлення та акт №460 від 22.10.2018 року про звіряння залишків сум коштів передоплати на відповідному рахунку митного органу станом на 01.10.2018 року (т.1 а.с.139-142), який складений позивачем та відповідачем, згідно якого вбачається, що 23.10.2017 року позивачем проведено оплату суми митних платежів у розмірі 2711,35 грн. та у розмірі 8288,97 грн. за ВМД UА500030/2017/016194 (т.1 а.с.141).

Судом встановлено, що правомірність вказаного рішення про коригування митної вартості товарів №UA500030/2017/000034/2 від 20.10.2017 року та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2017/00292 від 20.10.2017 року були предметом розгляду в адміністративній справі №815/5881/17.

Рішенням Одеського оружного адміністративного суду від 23.03.2018 року по справі №815/5881/17 (т.1 а.с.22-33), яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 року (т.1 а.с.33-42) та набрало законної сили 11.09.2018 року:

- визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA500030/2017/000034/2 від 20.10.2017 року;

- визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2017/00292 від 20.10.2017 року.

Враховуючи те, що в судовому порядку скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA500030/2017/000034/2 від 20.10.2017 року, а позивачем фактично були сплачені митні платежі за тією сумою, що визначена скасованим рішенням, 24.09.2018 року ТОВ « 100 ШИН+» засобами поштового зв'язку направлено на адресу Одеської митниці ДВС заяву від 24.09.2018 року №201017-POD, в якій позивач, керуючись вимогами: ст.301 Митного кодексу України, ст.43 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів №643, просив підготувати висновок про повернення з Державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та передати висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (т.1 а.с.43-44).

У вказаній заяві ТОВ « 100 ШИН+» зазначено, що сума надмірно сплачених платежів за МД №UA 500030/2017/016194 від 23.10.2017 року становить: ввізне мито - 2711,35 грн.; ПДВ - 8288,97 грн., всього - 11000,32 грн.

У переліку додатків до вказаної заяви позивачем зазначено: МД №UA№500030/2017/016194 від 23.10.2017 року; аркуш корегуванням до МД №UA500030/2017/016194 від 23.10.2017 року; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 року по справі №815/5881/17; платіжне доручення про сплату за митне оформлення №1495 від 18.10.2017 року; платіжне доручення про сплату за митне оформлення №1533 від 23.10.2017 року.

На підтвердження направлення вищевказаної заяви з доданими до неї документами, згідно переліку, наведеному у ній, позивачем надано до суду опис вкладення до поштового відправлення №363, адресованого Одеській митниці ДФС із відтиском штампу поштового відділення від 24.09.2018 року та фіскальний чек від 24.09.2018 року (т.1 а.с.45, 136).

Згідно вищевказаного опису вкладення, позивачем подано до відділення поштового зв'язку повний перелік документів, який зазначено у додатках до заяви від 24.09.2018 року №201017-POD.

Судом встановлено, що за результатом розгляду, зокрема, вищевказаної заяви позивача №201017-POD, Одеською митницею ДФС складено лист «Щодо розгляду заяв про повернення» №5224/10/15-70-19-02 від 22.10.2018 року (т.1 а.с.46-53, 126-129).

Як вказано у листі, щодо розгляду справи № №815/5881/17, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 року у справі №815/5881/17 адміністративний позов ТОВ « 100 ШИН+» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 20.10.2017 року №UA500030/2017/000034/2, визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2017/00292 від 20.10.2017 року. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 у справі № 815/5881/17 апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 року - без змін. 05.10.2018 року подана касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 року та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 року у справі №815/5881/17.

З посиланням на приписи ч.2 ст.255, ст.325, ст.370 КАС України у листі вказано, що вищезазначені рішення Одеського окружного адміністративного суду набрали законної сили та підлягають виконанню, та на виконання рішення суду та постанови суду, які набрали законної сили, митницею в АСМО «Інспектор» проставлені відповідні відмітки про скасування вищевказаних рішень про коригування митної вартості товарів.

Окрім того, у листі №5224/10/15-70-19-02 позивача проінформовано, що процедура та порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету коштів регулюється статтею 45 Бюджетного кодексу України, статтею 301 Митного кодексу України, статтею 43 Податкового кодексу України та з посиланням на приписи вказаних статей, та приписи п.1, п.3, п.11 розділу ІІІ Порядку №635, п.5 Порядку №1146 у листі зазначено, що з огляду на вищевикладене, рішеннями судів, зокрема по справі №815/5881/17, не передбачено повернення сплачених сум грошових зобов'язань ТОВ « 100 ШИН+».

Також у листі №524/10/15-70-19-02 від 22.10.2018 року вказано, що у відповідності до гл.4 Митного кодексу України, рішення органу доходів та зборів може бути оскаржено до органу вищого рівня або безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Таким чином, свою відмову Одеська митниця ДФС мотивувала тим, що нею приймаються заходи щодо касаційного оскарження рішення суду, що набрало законної сили, а також тим, що питання повернення коштів не було предметом розгляду судової справи.

В свою чергу, вважаючи протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у не підготовці та не поданні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання висновку про повернення надміру сплачених ТОВ "100 ШИН+" до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою (враховуючи подані до неї уточнення).

Вирішуючи дану справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Митним кодексом України, Податковим кодексом України, Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124 та іншими нормативно-правовими актами.

Як вже встановлено судом, у своєму листі від №5224/10/15-70-19-02, відповідач посилався на положення ст.301 Митного кодексу України, ст.45 Бюджетного кодексу України, ст. 43 Податкового кодексу України та на приписи п.1, п.3, п.11 розділу ІІІ Порядку №635 та п.5 Порядку №1146.

Суд зазначає, що відповідно до відповідно до ч.1-4 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно з ч.5 ст.301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Частинами 6 та 7 статті 301 Митного кодексу України визначено, що повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Повернення сплачених сум митних платежів здійснюється у валюті України. Якщо сплата або стягнення митних платежів здійснювалося в іноземній валюті, повернення сум митних платежів здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 3-1 цього Кодексу, на день, коли відбулася їх сплата.

Відповідно до п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п.43.2 ст.43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Пунктами 43.3 та 43.4 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби при поверненні суб'єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев'ятій, десятій статті 55, частині п'ятій статті 299, частинах третій, п'ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України визначає Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844 (далі - Порядок №643).

Відповідно до п.п.1-3 Розділу 3 Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митниці ДФС (його заступником) за письмовим запитом платника податків у випадках, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

У заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.

До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Відповідно до п.4 Розділу 3 Порядку №643 після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.

Згідно з п.5 Розділу 3 Порядку №643 підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Пунктом 6 розділу 3 Порядку №643 визначено, що заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Згідно з п.8 Розділу 3 Порядку № 643, митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства).

Аналогічні за змістом приписи наведено у Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124 (далі - Порядок №1146) .

Так, пунктом 5 Порядку №1146 визначено, що повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податкiв податкової декларацiї за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.

Відповідно до п.6 Порядку №1146 у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштiв, що повертаються:

1) на поточний рахунок платника податку в установі банку;

2) на погашення грошового зобов'язання та пені (податкового боргу) з iнших платежiв, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно вiд виду бюджету;

3) готiвкою за чеком у разi вiдсутностi у платника податкiв рахунку в установі банку;

4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку;

6) для подальших розрахункiв як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

- на небюджетний рахунок з облiку коштiв забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

- банкiвський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Абзацом 2 пункту 7 Порядку № 1146 визначено, що заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Відповідно до п.8, п.9 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згiдно з додатком 1 до цього Порядку;

- два примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними державному бюджету, за формою згiдно з додатком 2 до цього Порядку;

- три примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, за формою згiдно з додатком 3 до цього Порядку.

Орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства до виконання.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Таким чином, із сукупного аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов'язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Також, законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платникам податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 червня 2018 року у справі №821/4834/14, в якій зазначається: «…Відтак, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є факт ухвалення податковим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку».

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із заяви ТОВ « 100 ШИН+» від 24.09.2018 року №201017-POD, вона містить всі необхідні реквізити та до неї подані документи, визначені вищенаведеними судом законодавчими актами.

В той же час, суд зазначає, що з листа Одеської митниці ДФС №5224/10/15-70-19-02 від 22.10.2018 року вбачається, підставою для відмови позивачу у підготовці висновку про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, слугувало те, що:

- відповідачем вживались заходи щодо касаційного оскарження рішення суду, що вступило в законну силу;

- питання повернення коштів не було предметом розгляду судової справи №815/5881/17.

З приводу даних тверджень відповідача, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, станом на 19.10.2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься ухвала Верховного суду від 16.10.2018 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року у справі №815/5851/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН+" до Одеської митниці ДФ про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та скасування картки відмови.

Вказане рішення Верховного суду від 16.10.2018 року по справі №815/5851/17 оприлюднено 19.10.2017 року (номер 77197131).

Таким чином, станом на дату складення листа №5224/10/15-70-19-02 від 22.10.2018 року Верховним судом вже було вирішено касаційну скаргу Одеської митниці ДФС по справі №815/5851/17 та, відмовлено у відкритті касаційного провадження за цією скаргою, у зв'язку із чим посилання відповідача на те, що відповідачем вживаються заходи щодо касаційного оскарження рішення суду, є безпідставними.

При цьому, приймаючи до уваги доводи відповідача про те, що питання повернення коштів не було предметом розгляду судової справи №815/5881/17, суд зазначає, що в даному випадку, підставою для складення висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів є, як вже вказано судом, - наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Факт надмірної сплати коштів позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та в свою чергу, відповідачем у відзиві не заперечувався. Факт подання позивачем заяви про повернення надмірно сплачених сум митних платежів до митного органу у встановлений законом строк від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів, також відповідачем у відзиві не спростовувався.

Суд зазначає, що у листі №5224/10/15-70-19-02 від 22.10.2018 року не було викладено зауважень щодо недостовірності чи неповноти поданих разом із заявою від 24.09.2018 року №201017-POD документів.

При вирішенні даної адміністративної справи суд не приймає до уваги доводи відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву про те, що до заяви ТОВ "100 ІІІИН+" від 24.09.2018 року № 201017-POD не додано документів, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені (зокрема, платіжних документів про сплату податків та зборів), оскільки:

- по-перше, у листі №5224/10/15-70-19-02 від 22.10.2018 року не було викладено зауважень щодо ненадання вказаних документів;

- по-друге, разом із вказаною заявою позивачем було подано, зокрема, платіжне доручення про сплату за митне оформлення №1495 від 18.10.2017 року та платіжне доручення про сплату за митне оформлення №1533 від 23.10.2017 року.

Таким чином, вищенаведені твердження відповідача не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву про те, що подана товариством з обмеженою відповідальністю « 100 шин +» заява від 24.09.2018 року №201017-POD не відповідає вимогам пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України та пункту 3 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року, оскільки до неї не додано доказів відсутності у позивача податкового боргу, зважаючи на наступне.

Як вже зазначено судом, відповідно до п.п.43.1-43.2 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Аналогічні положення містяться у пункті 3 Порядку №1146, так у разі наявності у платника податкового боргу повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно п.п. 4-6 Розділу 3 Порядку №643 саме підрозділ митниці перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу.

Так, вищевказаними нормами, на які посилається відповідач як на підставу для відмови у задоволення позовної заяви, не встановлено обов'язку для платника податків надавати разом із заявою про повернення надмірно сплачених коштів довідки про відсутність у нього заборгованості.

При цьому, вказаними нормами прямо встановлений обов'язок для суб'єкта владних повноважень здійснювати перевірку відомостей щодо відсутності у заявника податкового боргу.

Разом з цим, суд зазначає, що позивачем до суду надано довідку про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи від 17.12.2018 року №104076 про те, що станом на 17.12.2018 року у ТОВ « 100 НИН +» не було податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи (т.1 а.с.105) та аналогічну довідку №1028 від 14.01.2019 року про відсутність заборгованості станом на 14.01.2019 року ( т.1 а.с.143).

При цьому, суд зазначає, що зазначені у відзиві посилання представника відповідача на відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» вищевказаних у відзиві документів, не було підставою для відмови позивачу у задоволенні його заяви та направлені до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» надміру сплачених платежів.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач наділений відповідними повноваженнями та у нього були всі передбачені законом підстави для складення висновку про повернення коштів позивачу.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач виконав всі передбачені законом вимоги з метою повернення надміру сплачених до бюджету митних платежів на загальну суму 11000,32 грн.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 року по справі №815/5881/17, яке набрало законної сили 11.09.2018 року вже було встановлено протиправність прийнятого Одеською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості від 20.10.2017 року № UA500030/2017/000034/2 , а також враховуючи те, що позивачем було повністю дотримано процедуру звернення із заявою про повернення надмірно сплачених коштів, беручи до уваги необґрунтованість підстав для відмови у складенні висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН +» надмірно сплачених ним коштів до Державного бюджету, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, що полягає у не підготовці та не поданні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання висновку про повернення надміру сплачених ТОВ "100 ШИН+" до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, п. 120.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності» означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов'язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення Броньовський проти Польщі, N 31443/96, п. 143). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Крім того, у найбільш загальному вигляді позитивні зобов'язання передбачають активні дії держави, спрямовані на забезпечення, захист та сприяння реалізації прав людини. Загальною юридичною підставою позитивних зобов'язань у межах конвенційної системи правозахисту виступає ст.1 «Зобов'язання поважати права людини» Конвенції, в якій прямо вказується, що держави гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу № 1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення ст.1 Протоколу № 1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п.69).

Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зобов'язати Одеську митницю ДФС підготувати висновок про повернення надміру сплачених ТОВ "100 ШИН+" до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Решта доводів сторін, викладена у заявах по суті справи, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень у відзиві на позовну заяву не довів обґрунтованості та правомірності своєї бездіяльності, не спростував доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог належними доказами.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН+" до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії підлягають задоволенню, з урахуванням наведених висновків суду щодо їх обґрунтованості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1762,00 грн. згідно платіжного доручення №4661 від 13.11.2018 року та у розмірі 1762,00 грн. згідно платіжного доручення №4662 від 13.11.2018 року.

Частиною 3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, позивачем при подачі даної позовної заяви (з урахуванням уточнень позовних вимог) заявлено одну вимогу немайнового характеру (про визнання протиправними дій відповідача) та одну похідну від неї вимогу.

Оскільки вимога позивача зобов'язального характеру є похідною, то судовий збір обраховується за подання позову немайнового характеру, який містить одну немайнову вимогу, і отже судовий збір за такі дві вимоги сплачується як за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 1762,00 грн.

В свою чергу, судовий збір позивачем сплачений у загальному розмірі 3524,00 грн. (1762,00 грн. +1762,00 грн.).

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка оскаржується позивачем, з урахуванням наведеного судом вище, наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн. (як за одну вимогу немайнового характеру).

Водночас, суд роз'яснює позивачу, що відповідно до відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, враховуючи вищенаведене судом, позивач має право на повернення судового збору у розмірі 1762,00 грн. як внесеного у більшому розмірі, ніж встановлено законом згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Однак, станом на дату прийняття рішення відповідного клопотання від позивача до суду не надходило.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 78, 90, 120, 139, 193, 241-246,258, 262 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН+" (02094, м.Київ, проспект Юрія Гагаріна, 23, ) до Одеської митниці ДФС (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, м.Одеса, вул.Садова, 1-А, ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у не підготовці та не поданні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання висновку про повернення надміру сплачених ТОВ "100 ШИН+" до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року.

Зобов'язати Одеську митницю ДФС (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а, ) підготувати висновок про повернення надміру сплачених ТОВ "100 ШИН+" (02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, 23, ) до Державного бюджету платежів на загальну суму 11000,32 грн. за заявою №201017-РОD від 24.09.2018 року та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, м.Одеса, вул.Садова, 1-А, ).

Стягнути з Одеської митниці ДФС (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а, ) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН+" (02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, 23, ) судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Соколенко

.