Справа № 0240/3637/18-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3637/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

19 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області до Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення заборгованості по невідшкодованих фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначених на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод", в якому просило стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2 в сумі 53 667, 07 грн. за 2011 - 2017 р.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто з Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" на користь Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області заборгованість по невідшкодованих фактичних витратах на виплату та доставку пенсії призначених на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі пунктів "б" -"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в сумі 53 667, 07 (п'ятдесят три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 07 копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти рішення про закриття провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа за заявою боржника Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про банкрутство. Суд, у провадженні якого перебувала справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справах у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Отже, позивач звернувшись до суду з адміністративним позовом порушив процесуальну підвідомчість та підсудність розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

ДП "Тростянецький спиртовий завод" перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України і проводить відшкодування позивачу витрат на виплату і доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази, які б підтверджували факт погашення відповідачем заборгованості по невідшкодованих фактичних витрат на виплату і доставку пенсії призначених на пільгових умовах за Списком №2, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість звернення Бершадського ОУПФ України Вінницької області з позовом щодо її стягнення

Однак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 р. № 2343-XII (далі - Закон № 2343-ХІІ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1, 7, 9 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 4-1 ГПК України передбачено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України визначено, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 ГПК України (виключна підсудність справ) справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону № 2343-XII суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У ч. 8 ст. 23 Закону № 2343-XII закріплено, що поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його юридичних правовідносин, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритетне значення у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

При цьому, розгляд позовних вимог майнового характеру, заявлених органом Пенсійного фонду України до юридичної особи, щодо якої порушена справа про банкрутство, повинен здійснюватись господарським судом, у провадженні якого перебуває відповідна справа про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року по справі 826/7317/14 та від 07.08.2018 року по справі № 826/4490/15.

Колегія суддів встановила, що у провадження Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 10/47-08 за заявою боржника Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про банкрутство.

Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом у цій справі до Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 2011-2017 р.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент звернення позивача до суду з позовом у цій справі та станом на день прийняття оскаржуваного судового рішення у провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 10/47-08 про банкрутство відповідача, а отже й заявлені у даній справі позовні вимоги про стягнення з Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" заборгованості підсудні Господарському суду Вінницької області і не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За змістом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &lP;…&gs; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?м;…&?о;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Так, зазначені обставини, є правовою підставою для закриття провадження у справі, що не було встановлено судом першої інстанції.

У відповідності до норми п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області до Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення заборгованості по невідшкодованих фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначених на пільгових умовах закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 лютого 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.