Справа № 804/3980/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 804/3980/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 р. (суддя Дєєв М.В.) в справі за позовом ОСОБА_2 до голови Царичанського районного суду Дніпропетровської області Гудим Ольги Михайлівни про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до голови Царичанського районного суду Дніпропетровської області Гудим Ольги Михайлівни (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про визнання протиправним та скасування наказу від 25.04.2018 р. № 2-К «Про відрахування судді ОСОБА_2 зі штату суду»; визнання протиправними дій по внесенню до трудової книжки серії НОМЕР_1 запису на сторінках 38 та 39 про те, що позивач звільнений з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровській області на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України та відрахований зі штату Царичанського районного суду Дніпропетровської області з 25.04.2018 р., та скасування запису № 32 від 25.04.2018 р. в трудовій книжці; зобов'язання винести наказ про поновлення позивача на роботі на посаді судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує, що застосування до нього процедури звільнення з посади судді на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 р. № 1401-VIII є протиправним, оскільки він не був суддею, якого до внесення змін до Конституції України щодо правосуддя обрано безстроково, і не був суддею, який продовжував здійснювати правосуддя. Вважає, що судді, які на час набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 р. № 1401-VIII не були обрані суддями безстроково, не підпадають під дію статті 126 Конституції України в редакції цього Закону і не можуть бути звільнені з підстав, передбачених цією статтею. Судом першої інстанції не надана правова оцінка таким доводам позивача, не з'ясовано питання, якою редакцією Конституції України і яким законом врегульовано правовідносини з приводу проходження особою публічної служби на посаді професійного судді на момент звільнення, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у зв'язку з чим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 Указом Президента України від 24.04.2012 року № 286/2012 призначений строком на п'ять років на посаду судді Козельщинського районного суду Полтавської області, а Указом Президента України від 13 лютого 2014 року № 75/2014 переведений у межах п'ятирічного строку на роботу на посаді судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

05 березня 2014 року позивач на підставі та на виконання Указу Президента зарахований до штату Царичанського районного суду Дніпропетровської області згідно з наказом в.о. голови суду від 05.03.2014 № 4-к відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 року.

17.03.2017 року голова Царичанського районного суду Дніпропетровської області Гудим О.М. звернулась до Вищої ради правосуддя із дисциплінарною скаргою щодо неналежної поведінки судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2

09.10.2017 року за результатами розгляду Другою Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя дисциплінарної справи, відкритої за скаргою голови Царичанського районного суду Дніпропетровської області Гудим О.М. стосовно судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2, прийнято рішення №3168/2дп/15-17 «Про притягнення судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності», яке залишено без змін рішенням Вищої ради правосуддя від 22 лютого 2018 року № 585/0/15-18.

12.04.2018 року Вищою радою правосуддя було прийнято рішення №1094/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

25 квітня 2018 року головою Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі та на виконання рішення Вищої ради правосуддя № 1094/0/15-18 від 12.04.2018 року про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року видано відповідний наказ № 2-К від 25.04.2018 року про відрахування судді ОСОБА_2 зі штату суду.

На підставі наказу № 2-К від 25.04.2018 року було внесено відомості до трудової книжки ОСОБА_2 про звільнення його з посади судді та відрахування зі штату суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про припинення правовідносин з проходження публічної служби на посаді професійного судді приймається Вищою радою правосуддя, а не головою місцевого суду, оскільки повноваження голови місцевого суду чітко передбачені законом, відповідно до яких голова суду лише виносить відповідний наказ на виконання вказаного рішення.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 24.04.2012 р. № 286/2012 ОСОБА_2 призначений строком на п'ять років на посаду судді Козельщинського районного суду Полтавської області. Указом Президента України від 13.02.2014 р. № 75/2014 позивач переведений у межах п'ятирічного строку на роботу на посаді судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області. 05.03.2014 р. позивач зарахований до штату Царичанського районного суду Дніпропетровської області згідно з наказом в.о. голови суду від 05.03.2014 р. № 4-к відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 р.

Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09.10.2017 р. № 3168/2дп/15-17 «Про притягнення судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності» притягнуто суддю Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді внесення подання Вищій раді правосуддя про звільнення його з посади судді.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 22.02.2018 р. № 585/0/15-18 залишено без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09.10.2017 р. № 3167/2дп/15-17 про притягнення судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Вищою ради правосуддя від 12.04.2018 р. № 1094/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» ОСОБА_2 звільнено з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Наказом голови Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25.04.2018 р. № 2-К ОСОБА_2 відраховано зі штату Царичанського районного суду Дніпропетровської області з 25.04.2018 р. Підставою видання наказу зазначено рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 р. № 1094/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області ні підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України».

На підставі наказу № 2-К від 25.04.2018 р. внесено відомості до трудової книжки ОСОБА_2 про звільнення його з посади судді та відрахування зі штату суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 6 статті 126 Конституції України в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 р. № 1401-VIII, тобто чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що підставами для звільнення судді є:

1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоров'я;

2) порушення суддею вимог щодо несумісності;

3) вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді;

4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням;

5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду;

6) порушення обов'язку підтвердити законність джерела походження майна.

Пунктом 4 частини 1 статті 131 Конституції України проголошено, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Статтею 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Таким чином, питання звільнення судді з посади є виключною компетенцією Вищої ради правосуддя.

Рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 р. № 1094/0/15-18, яким ОСОБА_2 звільнено з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, на час видання спірного наказу голови Царичанського районного суду Дніпропетровської області, було чинним та є чинним на час вирішення справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1402-VIII голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв'язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

Таким чином, до повноважень голови суду належить видання на підставі акта про звільнення судді з посади відповідного наказу.

Тобто, в контексті спірних правовідносин повноваження голови суду обмежуються виданням наказу про відрахування судді, звільненого Вищої радою правосуддя з посади судді.

В спірному випадку відповідачем саме на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 р. № 1094/0/15-18 про звільнення позивача з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області видано спірний наказ про відрахування позивача зі штату суду, відповідно, відповідача діяв із дотриманням приписів п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1402-VIII.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд вказує, що доводи позивача про те, що застосування до нього процедури звільнення з посади судді на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 р. № 1401-VIII є протиправним, оскільки він не був суддею, якого до внесення змін до Конституції України щодо правосуддя обрано безстроково, і не був суддею, який продовжував здійснювати правосуддя, в межах розгляду справи про скасування наказу голови суду про відрахування судді зі штату на підставі рішення Вищої ради правосуддя про звільнення такого судді є неприйнятними, оскільки не стосуються предмету розгляду справи.

Судами в межах розгляду цього спору не може надаватися правова оцінка правомірності рішення Вищої ради правосуддя про звільнення ОСОБА_2 з посади судді, оскільки за приписами частини 4 статті 22 КАС України саме Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.

Доводи апелянта полягають виключно у неможливості звільнення його як судді, повноваження якого закінчились, з посади судді на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України в України в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 р. № 1401-VIII, проте ці доводи стосуються правомірності прийняття Вищою радою правосуддя рішення про звільнення позивача.

Позивачем ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає протиправність наказу голови Царичанського районного суду Дніпропетровської області про відрахування його як судді зі штату суду.

Оскільки спірний наказ видано на виконання рішення Вищої ради правосуддя про звільнення позивача з посади судді, яке є чинним, відсутні правові підстави для скасування такого наказу. Інші позові вимоги є похідними від позовних вимог про скасування наказу, відповідно, також задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 р. в справі № 804/3980/18 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 р. в справі № 804/3980/18 за позовом ОСОБА_2 до голови Царичанського районного суду Дніпропетровської області Гудим Ольги Михайлівни про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 13.02.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.02.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш