Справа № 810/3759/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3759/18 Головуючий у 1 інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просила: - визнати дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_6 у нарахуванні пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 3000, 00 крб. за травень 1986 року, починаючи з 12.12.2016 року; - зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести ОСОБА_6 нарахування пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 3000, 00 крб. за травень 1986 року, починаючи з 12.12.2016 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_6 у нарахуванні пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 3000, 00 крб. за травень 1986 року, починаючи з 12.12.2016 року. Зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести ОСОБА_6 нарахування пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 3000, 00 крб. за травень 1986 року, починаючи з 12.12.2016 року.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що до позову позивач додає довідку, в якій зазначена сума заробітної плати в розмірі 484,27 крб., відповідно до якої і здійснено розрахунок пенсії позивачу. Сума 3000,00 крб, відповідно до якої позивач просить зробити нарахування, не підтверджена ні довідкою про заробітну плату, ні будь - якими первинними документами.

11 лютого 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом II групи довічно, хвороба якої пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач перебуває на обліку в Броварському управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію по інвалідності, призначену, відповідно до вимог вказаного Закону.

У період з 01 травня по 04 травня 1986 р. в м. Чорнобиль та с. Копачі Чорнобильського району перебувала на роботі в зоні відчуження, що підтверджується копією довідки про заробітну плату (а.с.7).

Відповідно до вказаної довідки, ОСОБА_6 було виплачено за 4 дні заробітну плату в розмірі 484 крб. 27 коп.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2016 року по справі № 361/5001/16-а позов ОСОБА_6 про перерахунок пенсії за період з 01 травня по 04 травня 1986 року, виходячи з заробітної плати 484 крб.27 коп., задоволено.

Однак, при проведенні перерахунку пенсії позивача, на виконання рішення суду, відповідач розрахував заробітну плату для обчислення пенсії, взяту за період роботи в зоні відчуження з 01.05.1896 року по 04.05.1986 року в сумі 302,66 крб. та доплати за роботу у вихідні дні в сумі 181,61 крб., що в загальному становить 484,27 крб.

Не погоджуючись із вказаними діями Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, позивач звернулася з вищевказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.1 цього Порядку, визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з пп. 4 п. 3 даного Порядку, у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Таким чином, розмір пенсії по інвалідності ставиться в залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Приписи ч. 4 ст. 15 Закону визначають, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

В силу п. 8 Порядку, в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.

Як зазначалося, при проведенні перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2016 року по справі № 361/5001/16-а, відповідач розрахував заробітну плату для обчислення пенсії, взяту за період роботи в зоні відчуження з 01.05.1896 року по 04.05.1986 року в сумі 302,66 крб. та доплати за роботу у вихідні дні в сумі 181,61 крб., що в загальному становить 484,27 крб.

Однак, ввдповідно до довідки від 09 грудня 2016 року, заробіток в зоні відчуження за період з 01 травня по 04 травня 1986 року, з урахуванням премії складає 484-27 крб., тобто: заробіток за 01 травня 1986 року складає - 80,00 крб., заробіток за 02 травня 1986 року складає - 96,00 крб., заробіток за 03 травня 1986 року складає - 54 крб.40 коп., заробіток за 04 травня 1986 року складає - 76 крб.80 коп., премія - 50,00 крб., що в сумі складає 357 крб.20 коп. додаткова заробітна плата складає 127, 07 крб.

Як зазначалося, в силу підпункту 4 п.3 Порядку, у разі якщо особа пропрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватись виходячи із заробітної плати одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25.4.

Відтак, заробітна плата позивача для обчислення пенсії має складати: 80 крб. (заробіток за 01.05.86р.) + 96 крб. (заробіток за 02.05.86 р.) + 54 крб.40 коп. (заробіток за 03.05.86 р.) + 76 крб. 80 коп. (заробіток за 04.05.86 р.) = 307 крб.20 коп. + 50 крб. (премія) + 127,07 крб. (додаткова заробітна плата) = 484 крб. 27 коп.

484 крб. 27 коп. : 4 дні = 121 крб. 07 коп. х 25.4 = 3075,11 крб.

Згідно п.9 Порядку, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формулою: 3000 крб.00 коп. : 179 (показник середньомісячної заробітної плати робітників та службовців зайнятих у галузях національної економіки згідно з додатком 1 до постанови КМУ від 20.11.03 року № 1783) = 16,7597 (коефіцієнт заробітної плати) х 928 грн.( середня заробітна плата по Україні в 2006 році) = 15 553,07 грн. 0,80 % (втрата працездатності) =12 442, 45 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розмір основної пенсії позивача має складати 12 442,45 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, пенсійний орган розрахував заробітну плату за травень 1986 року наступним чином: заробіток за 1-4 травня ділив на чотири дні, що складає 121 крб. 07 коп. за один день. До суми 121,07 крб. входить і премія, і додаткова заробітна плата. Від заробітку за 1-4 травня 1986 року (484,27 крб.) відповідач відняв половину суми заробітку за 1,2,3 травня 1986 року, (181,61 крб.), так як вважає, що ця сума є доплатою за роботу у вихідні дні, а тому не може братись до розрахунку заробітної плати і, таким чином, всупереч п.4 Порядку, зменшує заробіток позивача, який визначено рішенням суду, а відповідно і розмір пенсії (а.с.9).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач порушив п. 4 Порядку обчислення пенсій в частині розрахунку заробітної плати для нарахування пенсії, а тому його дії є протиправними.

Доводи апелянта про те, що сума заробітку ОСОБА_5 в розмірі 3000 крб. не підтверджена довідкою, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки вказана сума розрахована, відповідно до порядку № 1210 з заробітку 484,27 крб., згідно довідки та постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2016 року по справі № 361/5001/16-а (а.с.5-7).

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 18.02.2019 року.