Справа № 500/2849/18
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2849/18

06 лютого 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування », позивач має право на пенсію за віком, оскільки станом на 01 серпня 2018 року досяг 60-ти річного віку. Після досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянського об'єд наного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з пись мовою заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням від 20 листопада 2018 року відповідач відмовив йому у призначенні пенсії за віком.

Тому, позивач вважає, що дане рішення є протиправним, відповідно це і стало причиною звернення до суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

03 січня 2019 року від представника відповідача поштою на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

15 січня 2019 року ухвалою суду було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 06 лютого 2019 року о 10:00 год.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку позивача, з'ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, в період з 01 вересня 1975 року по 19 липня 1977 року навчався в Тернопільському ПТУ № 8. Свою трудову діяльність розпочав 12 серпня 1977 року в Теребовлянському побуткомбінаті, що в місті Теребовля Тернопільської області, звідки звільнив ся 15 травня 1978 року, у зв'язку з призовом в ряди Радянської армії.

В період з 20 травня 1978 року по 29 квітня 1980 року позивач проходив службу в рядах Радянської армії.

Разом з тим, з 26 червня 1980 року ОСОБА_1 знову став працювати в Теребовлянському побуткомбінаті, звідки - 11 березня 1993 року, у зв'язку з ліквідацією служби побуту, перевівся у виробничо-комерційну фірму «Галичанка», що в місті Теребовля. 24 червня 1996 року звільнився з даної фірми.

З 26 червня 1996 року позивач став працювати в Струсівському КМП « Ера », що в селі Струсів Теребовлянського району Тернопільської області, звідки звільнився 13 березня 2006 року.

З 14 березня 2006 року по 22 лютого 2010 року я працював у приватному підприємстві «Струсівське», що розташоване в селі Струсів Теребовлянського ра йону Тернопільської області.

Так, в період з 17 травня 2011 року по 01 серпня 2011 року ОСОБА_1 працював у філії ТзОВ «Рекс Щуз Мейкер ЛТД », що в місті Теребовля Тернопільської області.

З 10 серпня 2011 року і по даний час позивач працює в комунальному підприємст ві «Теребовля », що в місті Теребовля Тернопільської області. Отже, його загальний трудовий стаж становить 41 років 06 місяців 11 днів. Факт роботи позивача можуть підтвердити свідки.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 26 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування », ОСОБА_1 має право на пенсію за віком, оскільки станом на 01 серпня 2018 року досяг 60-ти річного віку.

Статтею 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право громадянина звернутись до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Після досягнення пенсійного віку позивач звернувся до Теребовлянського об'єд наного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з пись мовою заявою про призначення пенсії за віком.

Так, рішенням від 20 листопада 2018 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, мотивуючи своє рішення тим, що ним визначено загальний стаж роботи ОСОБА_1 в кількості 10 років 0 місяців 11 днів, оскільки в його тру довій книжці відсутні записи про перейменування Теребовлянського побуткомбінату у виробничо-комерційну фірму «Галичанка», а витребувати необхідні довідки по даному питанню не має можливості через відсутність документів в архівних уста новах.

Інше місцезнаходження документів позивачу також не відомо, як і документів з Струсівського КМП «Ера», період роботи в якому відповідач не врахував в трудовий стаж позивача, оскільки в наказі про прийняття його на роботу зроблено виправ лення, а наказ про звільнення з роботи не завірений печаткою.

Юридична діяльність Теребовлянського побуткомбінату, виробничо-комерційної фірми «Галичанка » та Струсівського КМП «Ера» припинена.

Разом з тим, основним документом для призначення пенсії, в тім числі - пенсії за ві ком є трудова книжка, про що зазначено в ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 48 Кодексу законів про працю.

У наявній у трудовій книжці позивача зроблено записи щодо його трудової діяльності. Також, суд звертає увагу, що вини позивача в тому, що не встановлено місце перебування документів з Тере бовлянського побуткомбінату та з Струсівського КМП «Ера», як і те, що дані документи не були здані в архів, не має.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 22 Конституції України визначено, що ОСОБА_3 права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Разом з тим, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.І Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Конституцією (Основним Законом) Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Отже, відповідно до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Таку правову позицію ОСОБА_3 Суд України висловив у Рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) (пункт 6 мотивувальної частини).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 12 відповідного Закону право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, за вислугу років, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника, призначається одна із цих видів пенсії за її вибором.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії регламентовано ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення щодо документу, який підтверджує стаж роботи, відображене в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку).

Трудова книжка, трудова книжка колгоспника позивача заповнена відповідно до положень внесення записів до трудових книжок, у ній містяться усі необхідні записи для підтвердження трудового стажу позивача, неправильності чи неточності записів про періоди роботи в трудовій книжці відсутні.

Частиною 2 ст.2 КАС передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Дані особи підтвердили, що позивач дійсно працював на даних підприємствах.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позивач має право на пенсію за віком з 02 серпня 2018 року, а тому відмову Теребовлянського об'єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області суд вважає протиправною.

Відповідно до п. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Зобов'язати Теребовлянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. 22 Січня,17,м.Теребовля,48100, ЄДРПОУ / ІПН: 41246380) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_1) пенсію за віком з 02 серпня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_1) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Теребовлянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул.22 Січня,17,м.Теребовля,48100, ЄДРПОУ / ІПН: 41246380).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.