Справа № 639/4122/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Бондаренко Віталій Володимирович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 р. Справа № 639/4122/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13.11.2018, вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків, Харківська, 61052 по справі № 639/4122/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Холодного Михайла Михайловича , Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.08.2018 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Холодного Михайла Михайловича, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в яком просив:

-визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області по справі про адміністративне правопорушення від 25.06.2018 № 230-П.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова 13.11.2018, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на порушення судом норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідачі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Зокрема, відповідачі отримали судову повістку 01.02.2019 р., судова повістка позивача - ОСОБА_1 вважається врученою позивачу згідно ч. 11 ст. 126 КАС України.

Поштова кореспонденція на адресу представника позивача не направлялась, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про його місцезнаходження.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 25.06.2018 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області винесено постанову № 230-П по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.7 ст. 96 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 51000 грн.

Вказана постанову отримана позивачем 25 червня 2018 року.

Вважаючи її протиправною, позивач звернувся 02.08.2018 до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом про її скасування.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.08.2018 адміністративну справу № 639/4122/18 за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31.08.2018 поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду від 13.11.2018 позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду даний позов суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява подана позивачем поза межами строку, встановленого для звернення до адміністративного суду, а підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними відсутні.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що суд може залишити позовну заяву без розгляду після відкриття провадження у справі лише за наявності певних умов: 1) пропуск строку виявлений після відкриття провадження; - позивач не заявив клопотання про поновлення строку; - підстави про поновлення строку визнані судом неповажними; 2) після відкриття провадження висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайшов інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції фактично визнав неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані позивачем у клопотанні під час звернення до суду, проте в порушення вимог ч. 4 ст. 123 КАС України під час розгляду справи не перевірив наявності інших обставин, які б свідчили про існування поважних причин пропуску строку.

Вказана обставина додатково підтверджується протоколом судового засідання від 13.11.2018.

Отже висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є передчасними.

Крім того, ані в ухвалі про відкриття провадження, ані в ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду судом першої інстанції не зроблений висновок щодо визнання неповажними причин пропуску строку звернення до суду, які вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду.

Також апеляційний суд звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним та яку згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду, її поведінку, що передувала зверненню до суду та аргументи, щодо пропуску строку такого звернення.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Відтак, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13.11.2018 по справі № 639/4122/18 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов