Справа № 0440/6169/18
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6169/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2018 в адміністративній справі №0440/6169/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2017 року про нарахування штрафної санкції у розмірі 10% у сумі 2428,65 грн. за затримку на 6 календарних днів сплати податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 24286,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішенням відповідача оскільки позивач не володіє земельними ділянками, на які було нараховане податкове зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 24286,50 грн., крім того, до 01.07.2017 року позивачем не було отримано будь-яких податкових повідомлень-рішень щодо сплати земельного податку, а тому не мав можливості їх оскаржити, крім того, позивач зазначає, що не отримував акту камеральної перевірки від 04.10.2017р., на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення -рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2018р. у задоволені позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема тим, що за позивачем не зареєстровано право власності/користування земельної ділянки, а тому правові підстави для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення відсутні, тощо.

Позивач, представник позивача до суду апеляційної інстанції не зявились, повідомлені про день та час розгляду справи.

Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що камеральною перевіркою було встановлено порушення строків сплати грошового зобовязання позивачем земельного податку. Копію акту перевірки, податкового повідомлення-рішення, було направлено позивачем, про що надано суду апеляційної інстанції докази, а також відомостей з реєстру прав власності надані суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про те, що оскільки позивач не спростовує того факту, що він є власником об'єкта (літнє кафе), площею 446,4 кв.м., що розташоване на земельній ділянці площею 0,5521 га (кадастровий №:03:149:0007) за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 33, то виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, обов'язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що спростовує твердження позивача про те, що він не повинен платити земельний податок, оскільки не володіє земельними ділянками, на які було нараховане податкове зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб, наслідком невчасної сплати якого стало оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та не зясував обставини, що мають значення для вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Відповідачем було проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності сплати земельного податку з фізичних осіб, за результатами якої складено акт від 04.10.2017 року №14535/04-36-13-10/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, що 20.07.2015 року податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №903-17, про нарахування позивачу податкового зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб в розмірі 34186,46 грн. (строк сплати до 18.09.2015 року).

Також камеральною перевіркою було встановлено, що позивач в порушення вимог п.287.5 ст.287 ПК України несвоєчасно сплатив у 2015 році земельний податок з фізичних осіб, а саме: позивачем здійснено затримку на 6 календарних днів сплати податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб.

За результатами перевірки відповідачем винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2017 року про нарахування штрафної санкції у розмірі 10% у сумі 2428,65 грн. за затримку на 6 календарних днів сплати податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 24286,50 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення позивач оскаржила в адміністративному порядку.

За результатами адміністративного оскарження 15.03.2018 року ДФС України прийнято рішення №3631/ф/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги позивача, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2017 року - залишено без змін (а.с. 12-14).

Таким чином на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції в даній справі постає спір щодо правомірності нарахування штрафної санкції позивачу за затримку сплати узгодженої суми грошового зобовязання.

Відповідно до абз. 2 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до вимог п. 126.1 ст. 126 ПК України. у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, правовою підставою застосування до позивача штрафу податковим органом визначено ст. 126 ПК України , пунктом 126.1 якої передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах в залежності від кількості календарних днів затримки.

Позивач не спростовує факту отримання винесення податкового повідомлення-рішення 20.07.2015р. та здійснення сплати грошового зобовязання за таким.

Доказів оскарження податкового повідомлення-рішення №903-17 від 20.07.2015 року суду не надано.

Камеральною перевірко було встановлено що позивач в порушення вимог п.287.5 ст.287 ПК України несвоєчасно сплатив у 2015 році земельний податок з фізичних осіб, а саме: позивачем здійснено затримку на 6 календарних днів сплати податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб.

Відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції надані докази направлення акту перевірки на адресу позивача та повернення поштового відправлення до податкового органу з позначкою вузла звязку «за закінченням терміну зберігання».

Податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2017 року про нарахування штрафної санкції у розмірі 10% у сумі 2428,65 грн. за затримку на 6 календарних днів сплати податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб позивач отримала 21.12.2017р.

Таким чином позивач оскаржуючи податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафних санкцій помилково посилається на відсутність зареєстрованого за останньою права власності/користування земельної ділянки, оскільки підстава прийняття оскарженого у даній справі податкового повідомлення-рішення порушення строку сплати угодженого суми грошового зобовязання, протягом строків, визначених ПК України, що також не було враховано і судом першої інстанції.

Результати камеральної перевірки 04.10.2017р. та підставі якої винесено податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2017 року про нарахування штрафної санкції у розмірі 10% у сумі 2428,65 грн. за затримку на 6 календарних днів сплати податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб (за ППР №903-17 від 20.07.2015р.) не спростовані.

Отже, позивачем було порушено строки сплати податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у 2015р. на 6 днів, а винесення на підставі ст. 126 ПК України відповідачем оскарженого ППР № від 28.11.2017 року про нарахування штрафної санкції у розмірі 10% у сумі 2428,65 грн. здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, а отже відсутні підстави для його скасування.

Таким чином, як вбачається з тексту оскаржуваного судового рішення, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на нормах матеріального права, що регулюють дані правовідносини, що свідчить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України зазначене є підставою для скасування судового рішення і прийняття нового рішення по суті позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Рішення суду слід скасувати, прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2018 в адміністративній справі №0440/6169/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва