Справа № 521/20678/18
Суддя: Поліщук І. О.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/40/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Бєрової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції 2-го батальйону, 1-ої роти Управління Патрульної Поліції в Одеській області Гусєва Ярослава Євгенійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси суду з адміністративним позовом докапрала поліції 2-го батальйону, 1-ої роти Управління Патрульної Поліції в Одеській області Гусєва Ярослава Євгенійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи його тим, що 29 листопада 2018 року, приблизно об 11:00 годині, він, ОСОБА_1, керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, д/н НОМЕР_1, рушив по вулиці Фонтанська дорога в місті Одесі. Біля будинку №20/3 по вулиці Фонтанська дорога, він був зупинений співробітниками патрульної поліції за допомогою спецсигналів. Після чого з службового авто вийшли двоє патрульних поліцейських один з яких, не представившись та не роз'яснивши причину зупинки, запропонував пред'явити документи на право керування та володіння транспортним засобом, що позивачем було зроблено. Перевіривши документи, співробітник патрульної поліції повернув їх позивачу та дозволив продовжувати рух. 30 листопада 2018 року позивач дізнався, що 29 листопада 2018 року на нього була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №762048 за нібито скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП - «водій керуючи ТЗ проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора». З Постанови позивач дізнався, що її було винесено капралом поліції 2-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Одеській області Гусєвим Ярославом Євгенійовичем. З вказаною постановою позивач повністю не погоджується, та вважає, що вона складена з порушенням норм, які мать бути дотримані при розгляді адміністративної справи.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідач - капрал поліції 2-го батальйону, 1-ої роти Управління Патрульної Поліції в Одеській області в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду адміністративного позову повідомлений належним чином, відзив на адміністративний позов не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою серії ЕАВ № 762048 від 29 грудня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної капралом поліції батальйону 2 роти 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Гусєвим Я.Є. притягнуто ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення: проїзд перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора та застосовано адміністративне стягнення - штраф у сумі 425,00 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1, 29 листопада 2018 року о 10:50 годині в м. Одесі Фонтанська дор, 20/3, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д/н НОМЕР_1, проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно до ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Суд вважає, що наданими матеріалами не доведена вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

Докази, які б спростовували позицію позивача і підтверджували правомірність винесеної постанови відповідачем у встановлений строк суду не надані.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 122, 293 КУпАП України, ст.ст. 6, 9, 77, 90, 227-228, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до капрала поліції 2-го батальйону, 1-ої роти Управління Патрульної Поліції в Одеській області Гусєва Ярослава Євгенійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 762048 від 29.11.2018 року капрала поліції 2-го батальйону, 1-ої роти Управління Патрульної Поліції в Одеській області Гусєва Ярослава Євгенійовича щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень.

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів.

Головуючий:

12.02.19