Справа № 712/13613/17
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/712/16/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - МОГИЛА І.С.

з участю представників позивача - Лисик А.Н., Назаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Черкаського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 про примусове видворення, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року позивач Черкаський Районний сектор УДМС України в Черкаській області звернувся до суду з позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 про примусове видворення.

Вимоги обґрунтовано тим, що 25 серпня 2017 року Придніпровським РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чита, Російської Федерації, документованого паспортом № НОМЕР_1, виданого 06.05.2014 року МЗС Росії 38001, проживаючого в Україні за адресою: АДРЕСА_1, на підставі статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення з України № 21. Рішенням Придніпровського РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області вирішено примусово повернути за межі України відповідача та зобов'язано його покинути територію України у термін до 18.09.2017, заборонено відповідачу в'їзд на територію Україну строком на 3 роки з моменту прийняття рішення. Дане рішення відповідачем не виконано, він не покинув територію України у зазначений термін, чим порушено ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Ухвалою від 06 листопада 2017 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд на 10 листопада 2017 року.

10 листопада 2017 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_5 до управління державної міграційної служби в Черкаській області, Управління Служби безпеки України в Черкаській області про скасування подання Управління Служби безпеки України в Черкаській області про скасування дозволу на імміграцію та рішення Управління державної міграційної служби в Черкаській області від 22 вересня 2015 року ; 08-06/189 про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_5 в Україну, яка перебуває у провадженні Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 19 листопада 2018 року поновлено провадження у даній справі.

В судовому засіданні представники позивача - Лисик А.Н. та Назаренко В.В. підтримали заявлений позов та просили його задовольнити. Додатково пояснили суду, що відповідач оскаржував подання Управління Служби Безпеки України в Черкаській області про скасування дозволу на імміграцію та рішення Державної міграційної служби в Черкаській області від 22 вересня 2015 року про скасування такого дозволу до Черкаського окружного адміністративного суду, який відмовив у задоволенні позову. На даний час рішення Черкаського окружного адміністративного суду набрало законної сили. Тобто відповідач без законних правових підстав перебуває в Україні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 серпня 2017 року Придніпровським РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чита, Російської Федерації, документованого паспортом № НОМЕР_1, виданого 06.05.2014 року МЗС Росії 38001, проживаючого в Україні за адресою: АДРЕСА_1, на підставі статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення з України № 21.

Вказаним рішенням відповідача зобов'язано покинути територію України у термін до 18.09.2017 та заборонено останньому в'їзд на територію Україну строком на 3 роки з моменту прийняття рішення.

Також, 25 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення вимог п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2017 № 150 та на нього накладено стягнення в сумі 850 грн.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України №3773-VI від 22.09.2011 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідач, в порядку, передбаченому пунктом 1.7. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, адміністрації Прикордонної служби України та Служби Безпеки України від 23.04.2012 № 353/257/150 в письмовій формі зобов'язався не пізніше 18.09.2017 залишити територію України, про що мається його особистий підпис.

З метою контролю за виконанням відповідачем рішення про примусове повернення з України № 21 від 25.08.2017, позивачем було надіслано запити № 5757 від 25.08.2017 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

11 жовтня 2017 року отримано відповідь в якій зазначено, що у межах повноважень наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнути державний кордон України», що функціонує відповідно до пункту 23 Положення про цю базу даних, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 № 472, зареєстрованим у Мін'юсті України 05.07.2007 за № 765/14032, відомостей про перетинання державного кордону України громадянином РФ ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в зазначений період в базі даних не виявлено.

За відомим позивачу місцем проживання відповідача останній не перебуває.

Повторно 22.06.2018 року Державна прикордонна служба України інформувала позивача про відсутність відомостей про перетинання державного кордону ОСОБА_5 За правилами ч.7 ст.5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Як роз'яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. З відповідними заявами до працівників ДМС України він не звертався.

Крім того, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове видворення.

З наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Судом встановлено, що відносно відповідача 25 серпня 2017 року ухвалено рішення про примусове повернення з України, яке ним не виконано.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до ч.1ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (ст. 288 КАС України).

Наказом Управління державної міграційної служби України в Черкаській області від 26.06.2018 року з 01 липня 2018 року перейменовано назву територіального підрозділу УДМС України в Черкаській області «Черкаський районний сектор» у «Черкаський районний відділ»

Згідно ст.7 ч.1. Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням того, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, у нього відсутні документи на право перебування на території України, позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідач підлягає примусовому видворенню за межі держави Україна.

При цьому суд враховує також, що рішенням Управління державної міграційної служби в Черкаській області від 22 вересня 2015 року № 08-06/189 за поданням Служби безпеки України в Черкаській області ОСОБА_5 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Зважаючи на вимоги, заявлені позивачем в прохальній частині адміністративного кодексу та керуючись п. 3 ч. 2 ст. 371КАС України суд вбачає підстави звернути рішення до негайного виконання.

Керуючись ст. 2, 5, 9 72, 77, 241, 243, 246, ст. 288, 371 КАС України, ст. 26, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Соснівський районний суд міста Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Повний текст рішення складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий: С.Є. ТОКОВА