Справа № 185/10941/18
Суддя: Бондаренко В. М.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/185/44/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Біловодського ВП ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,суд -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП Біловодського ВП ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просить суд скасувати постанову серії НК № 103979 від 15 грудня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП за те, що він 15 грудня 2018 року о 10 год. 10 хв. в населеному пункті Мілове Луганської області, керуючи автомобілем HAFEI SAIMA, державний номер НОМЕР_1, не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 а ПДР України. З вказаним порушенням він не згоден, оскільки ним було предявлено працівнику поліції документи визначені п. 2.1 ПДР України, в тому числі і поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу № ЕР.143964885, однак відповідач не взяв його до уваги, посилаючись на те, що даний документ не є належним, оскільки складений в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 січня 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 інспектором СРПП Біловодського ВП ГУНП в Луганській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 103979, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 15 грудня 2018 року о 10 год. 10 хв. в населеному пункті Мілове Луганської області, керуючи автомобілем HAFEI SAIMA, державний номер НОМЕР_1, не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 а ПДР України, в результаті чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У даному випадку оскаржуваною постановою серії НК № 103979 від 15 грудня 2018 року позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред'явила їх для перевірки, а саме за те, що не він мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

У позовній заяві позивач зазначає, що він мав при собі електронний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу № ЕР.143964885, та предявив його відповідачу.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 31.08.2017 № 3631, затверджено зміни до Положення про особливості укладання договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким визначено особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однією з якої є укладання внутрішніх електронних договорів страхування.

Положеннями частини 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надані суду докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд приходить до висновку щодо неправомірності дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови та про необхідність скасувати постанову серії НК № 103979 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. та закрити справу.

Відповідно до ст. 288 КУпАП та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 23.01.2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір. Тому судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5-8, 9, 73, 77, 242, 243, 245, 250 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора СРПП Біловодського ВП ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії інспектора СРПП Біловодського ВП ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Скасувати постанову серії НК № 103979 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. та закрити справу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного судучерез Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Бондаренко