Справа № 580/523/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 лютого 2019 року справа № 580/523/19

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 580/523/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВТ Альянс»

до Головного управління ДФС у Черкаській області, Державна фіскальна служба України

про визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити дії, прийнято ухвалу.

12.02.2019 ТОВ «АВТ Альянс», звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, Державної фіскальної служби України, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Черкаській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 14.12.2018 № 1025885/41887674 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 01.11.2018;

- зобов’язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 01.11.2018;

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам статті 160, статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків з огляду на таке.

Згідно пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

У позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ стосовно відповідачів.

Згідно пунктів 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача у контексті критеріїв за частиною статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовна вимога сформована до комісії Головного управління ДФС у Черкаській області, а у обґрунтування позовної заяви зазначено, зокрема, що позивач вважає протиправним рішення Головного управління ДФС у Черкаській області про відмову у реєстрації податкової накладної від 01.11.2018 № 1 в Єдиному державному реєстрі податкових накладних у зв’язку з тим, що у підставою для відмови у реєстрації визначено ненадання платником податку копій документів, а саме: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. Позивачем зазначено, що на підтвердження правомірності складення та подання податкової накладної надіслано до комісії ДФС України електронним зв’язком повідомлення від 10.12.2018 № 1 про надання пояснення та копій документів щодо податкових накладних з додатками щодо реальності господарської операції, у тому числі банківські виписки від 01.11.2018, 13.11.2018, 14.11.2018.

У додатках до позовної заяви позивачем, зокрема надано копію рішення від 14.12.2018 № 1025885/41887674 про відмову у реєстрації податкової накладної від 01.11.2018 № 1 та копію рішення від 02.01.2019 № 62/41887674/2 про залишення скарги без задоволення. Натомість у позові не йдеться про оцінку на відповідність критеріям згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України даних обставин позивачем.

Суд зазначає, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (його рішення), що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. «Порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес»: - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Відповідно до офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп: частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, що якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може належати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтовано пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Peretyaka and Sheremetyev проти України, 21.12.2010, №45783/05).

Позивачем у позовній заяві не зазначено обґрунтування порушених прав оскаржуваним рішенням Головного управління ДФС у Черкаській області щодо прав, свобод, інтересів позивача та не зазначено якими саме рішенням, діями чи бездіяльністю Державної фіскальної служби України порушено права, свободи, інтереси позивача і не обґрунтовано обраний спосіб захисту права у контексті статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, статтею 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 160, 161, 169, 241, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «АВТ Альянс» до Головного управління ДФС у Черкаській області, Державна фіскальна служба України про визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити дії, залишити без руху.

Позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом надання нової редакції позовної заяви:

- із обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача рішеннями, діями чи бездіяльністю кожного із відповідачів у тому числі комісії Головного управління ДФС у Черкаській області;

- зазначенням ідентифікаційного коду юридичної особи в ЄДРПОУ стосовно відповідачів.

Надати позивачеві для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви десять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя Л.В. Трофімова