Справа № 2540/3237/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/3237/18 Суддя (судді) першої інстанції: Д'яков В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Парінова А.Б.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року

у справі №2540/3237/18 (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до відповідача Головного управління ДФС у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 13.09.2018 № 5.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновок фіскального органу щодо порушення позивачем граничних термінів реєстрації акцизних накладних та застосування до нього штрафних санкцій є безпідставним та необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи, тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним та має бути скасоване.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем протиправно було прийнято податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 13.09.2018 № 5, оскільки протягом періоду, який перевірявся контролюючим органом, позивачем було подано до Бахмацького відділення прилуцької ОДПІ декларації акцизного податку.

ГУ ДФС у Чернігівській області було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники відповідачів в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального з 01.03.2016 за №1645 та має зареєстрований пункт: «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1

Працівниками Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на підставі наказу від 17.07.2018 № 1257, направлень на перевірку було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загально на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт від 27.08.2018 № 567/13/НОМЕР_1.

Перевіркою було зокрема встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не зареєстрував акцизні накладні на загальний обсяг реалізації 39048,94 л., чим було порушено п. 231.1. п. 231.3. п. 231.6. ст. 231 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями).

За наслідками розгляду акту перевірки було, зокрема, з посиланням на п. 120 ст. 120 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.09.2018 № 5 про застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій за платежем акцизний податок на пальне в розмірі 54 303,94 грн.

Позивач, вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що винесено протиправно, звернувся з зазначеним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не здійснював щоденну реєстрацію акцизних накладних на обсяги реалізованого протягом дня підакцизного товару, податковим органом правомірно застосовані до позивача штрафні санкції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Абзацом 2 п. 75.1 ПК України регламентовано, що документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пункту 75.1 ст.75 ПК органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пунктом 75.1.2 цієї статті документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Чернігівській області проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_2, за результатами якої складено акт від 27.08.2018 № 567/13/НОМЕР_1 та прийнято 13.09.2018 податкове повідомлення-рішення № 5 з акцизного податку на пальне на загальну суму 54303,94 грн.

Підпункт 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального з 01.03.2016 року за №1645 та має зареєстрований пункт: «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1

Відповідно до пункту 231.1 статті 231 ПК України платник податку при реалізації пального зобов'язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов'язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов'язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.

Пункт 231.2 статті 231 ПК України визначає, що форма та порядок заповнення акцизної накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

У відповідності до пункт 231.3 статті 231 ПК України акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.

У разі здійснення операцій з реалізації пального, які передбачають відпуск пального через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях, акцизна накладна складається у день проведення відпуску пального через паливороздавальні колонки на таких станціях незалежно від того, коли відбувся перехід права власності на таке пальне.

Акцизна накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо акцизні накладні не були складені на ці операції) за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у разі здійснення реалізації пального за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником акцизного податку), розрахунки за які проводяться через касу / реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок особи, що реалізує пальне). При цьому окремі обов'язкові реквізити акцизної накладної, що ідентифікують отримувача пального, визначені підпунктами "г" та "ґ" пункту 231.1 цієї статті, не заповнюються.

У разі забезпечення безперервного постачання пального особа, яка реалізує пальне, може скласти для кожного отримувача пального зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця.

Для цілей цього пункту під безперервним постачанням вважається забезпечення особою, яка реалізує пальне, можливості для отримувачів пального (контрагентів) отримувати пальне в будь-яку годину доби та будь-який день відповідного місяця.

Акцизна накладна може бути складена не пізніше останнього дня звітного місяця на загальний обсяг втраченого пального протягом такого місяця за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, що втрачено.

Пункт 231.5-231.6 статті 231 ПК України передбачає, що при реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов'язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб'єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Підтвердженням особі, що реалізує пальне, про прийняття її акцизної накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру акцизних накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання акцизної накладної / розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, отримувач пального надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру акцизних накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію акцизної накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та акцизну накладну / розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі акцизна накладна / розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі акцизних накладних та отриманими отримувачем пального.

З метою отримання особою, яка реалізує пальне, зареєстрованого в Єдиному реєстрі акцизних накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних отримувачем пального, така особа, що реалізує пальне, надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру акцизних накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі акцизних накладних та отриманим особою, яка реалізує пальне.

Датою та часом надання акцизної накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Пункт 231.7 статті 231 ПК України зазнає, якщо після реалізації пального відбувається повернення частини чи всього обсягу пального особі, яка реалізує пальне, або виникає потреба у виправленні помилок, допущених при складанні акцизної накладної, показники такої акцизної накладної підлягають коригуванню шляхом складання розрахунку коригування та реєстрації його в Єдиному реєстрі акцизних накладних: особою, яка реалізує пальне, якщо передбачається збільшення обсягів реалізованого пального або якщо коригування показників у підсумку не змінює обсяг реалізованого пального; отримувачем пального, якщо передбачається зменшення обсягів реалізованого пального, для чого особа, яка реалізує пальне, надсилає складений розрахунок коригування отримувачу пального. При цьому особа, що реалізує пальне, має право зменшити обсяг реалізованого пального за таким розрахунком коригування після його реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних отримувачем пального.

Розрахунок коригування, складений платником податку до акцизних накладних з реалізації пального не платникам акцизного податку, або розрахунок коригування, складений за іншими операціями, ніж реалізація пального отримувачам пального, підлягає реєстрації у Єдиному реєстрі акцизних накладних таким платником податку.

В свою чергу, як вбачається з акту перевірки, відповідно до виторгів РРО АІС «Податковий блок» в квітні-жовтні 2016 року АЗС, що належить ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_1), працювала щоденно і реалізація ПММ відбувалась щодня, зведені данні наведено в таблиці на стр. 26-30 акту перевірки 27.08.2018 № 567/13/НОМЕР_1.

Проте, відповідно до СЕАРП видані акцизні накладні ФОП ОСОБА_2 за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 виписував підсумкові за місяць в розрізі кодів УКТ ЗЕД, а за період з 01.10.2016 по 11.10.2016 підсумково за 11 днів в розрізі кодів УКТ ЗЕД та подавав до органу податкової служби, зведені дані наведено в таблиці на стр. 30-31 акту перевірки.

Так, п.п. 215.3.4. п. 215.3. ст. 215 Податкового кодексу зі змінами та доповненнями передбачає, що акциз справляється з пального та обчислюється за такими ставками:

Згідно п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України: «Для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку становить 5 відсотків. Для товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку становить 0,042 євро за кожний літр реалізованого (відпущеного) товару.»

Підпунктом 216.1. статті 216 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямів подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у статтях 225 та 229 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що з доданих позивачем до матеріалів справи акцизних накладних, квитанцій про направлення та прийняття контролюючим органом вказаних накладних та розрахунків, вбачається, що висновки контролюючого органу, викладені у акті перевірки від 27.08.2018 № 567/13/НОМЕР_1 є обґрунтованими, і порушення позивачем строків реєстрації акцизних накладних не спростовано останнім.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що застосування відповідачем штрафних санкцій з від'ємних обсягів пального не відповідає положенням статті 120-2 ПК України не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 120-2 ПК України, порушення платниками акцизного податку граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених статтею 231 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу в розмірі: 2 відсотків від суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 30 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 61 до 90 календарних днів; 40 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 91 і більше календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно СКАРП видані акцизні накладні ФОП ОСОБА_2 за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 вписував підсумкові акцизні накладні за місяць в розрізі УКТ ЗЕД, а за період з 01.10.2016 по 11.10.2016 - підсумково за 11 днів в розрізі кодів УКТ ЗЕД, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими акцизними накладними за вказані періоди.

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 не зареєстрував акцизні накладні на загальний обсяг реалізації палива 39048,94 л, чим порушено п. 231.1., п. 231.3., п. 231.6. ст. 231 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.1202.2 ст. 1202 Податкового кодексу України, яка передбачає, що відсутність з вини платника акцизного податку реєстрації акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних І розрахунку коригування протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов'язаний скласти акцизну накладну І розрахунок коригування, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, на які платник податку зобов'язаний скласти таку акцизну накладну І розрахунок коригування.

Таким чином, враховуючи, що позивач в порушення вищезазначених приписів не здійснював щоденну реєстрацію акцизних накладних на обсяги реалізованого протягом дня підакцизного товару, податковим органом застосовані до позивача штрафні санкції.

Відповідно до п.1202.3. ст. 1202 Податкового кодексу України сума акцизного податку для цілей пунктів 1202.1 та 1202.2 цієї статті визначається за ставкою, що встановлена на дату реалізації пального, та курсом Національного банку України, що діє на перший день кварталу, в якому здійснюється реалізація пального.

Отже, податковим органом виходячи з даних поданих платником та зареєстрованих акцизних накладних, що наведені в таблиці на стр. 30-31 акту перевірки, зроблений розрахунок застосованого штрафу.

Колегією суддів зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено наявність належних доказів та підстав, які доводять наявність порушень ФОП ОСОБА_2 зафіксовані актом перевірки від 27.08.2018, у зв'язку з чим, оскаржуване податкове повідомлення - рішення є обґрунтованим та винесеним на підставі та у відповідності до норм податкового законодавства.

Доводи апелянта відносно того, що складання зведених акцизних накладних за кожним кодом товарної під категорії згідно з УТК ЗЕД у даному випадку має здійснюватися не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані доводи, не доведені матеріалами справи.

Посилання позивача на ті обставини, що АЗС, яка належить ФОП ОСОБА_2 працювала щоденно і реалізація ПММ відбувалась щодня, а тому реєстрація акцизних накладних на загальний обсяг реалізації 39048,94 л. пального правомірно здійснювалась не щоденно, а наростаючим підсумком щомісячно, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам податкового законодавства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12.01.2018 № 0, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі, визначеному Податковим кодексом України є законним і обґрунтованим.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

А.Б. Парінов

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2019 року.