Справа № 161/1472/19
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1472/19
Провадження № 2-а/161/89/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Кирилюк В.Ф., за участю секретаря судового засідання Самолюк І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 18 січня 2019 року серії НК №592763, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі відповідач) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 18 січня 2019 року серії НК №592763 (далі спірна постанова).

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також посилається на процесуальні порушення допущені відповідачем, зокрема на те, що відповідач необґрунтовано не врахував під час накладення адміністративного стягнення даних про його особу як інваліда ІІ групи.

Позивач у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Натомість 13 лютого 2019 року позивач подав клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача, субєкта владних повноважень, в письмовому відзиві від 14 лютого 2019 року просить суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з тим, що факт вчинення правопорушення підтверджується відеозаписом з боді-камері поліцейського.

В судове засідання представник відповідача не прибув, однак подав клопотання про слухання справи за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи, зокрема наданий відповідачем відеозапис події, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 18 січня 2019 року, за адресою м. Луцьк, вул. Ковельська, 122, інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18 січня 2019 року серії НК №592763, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1, керував транспортним засобом Volkswage Jetta, державний номер НОМЕР_1, 18 січня 2019 року о 01 год. 10 хв. в м. Луцьку по вул. Ковельська, 122, у якого був недостатньо освітлений задній номерний знак та на вимогу про зупинку не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.30.2 та 9.9 «б» ПДР, чим скоїв адміністративнівні правопорушення передбачені ч.6 ст.121, ст.125 КУпАП, за які на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с.4).

Позивач отримав вказану постанову того ж дня наручно, що не заперечується сторонами.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною шостою статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, пунктом 30.2 ПДР передбачено, що забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

При цьому, в п.6.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» передбачено обовязкову наявність у всіх категоріях колісних транспортних засобів ліхтаря освітлення номерного знаку.

У п.6.7.1 вказаного ДСТУ передбачено, що габаритні вогні, контурні вогні та знак автопоїзда повинні функціонувати у сталому режимі. Ліхтар освітлення заднього номерного знаку повинен вмикатись одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знаку.

З аналізу диспозиції частини шостої статті 121 КУпАП в системному звязку з пунктом 30.2 ПДР, а також вимог ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», слід дійти висновку, що керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, в тому числі не функціювання або не стале функціювання освітлення номерного знаку, тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стосовно наявності чи відсутні факту адміністративного правопорушення та порушення позивачем ПДР, суд зазначає наступне.

З наданого відеозапису з патрульного автомобіля слідує, що дійсно, 18 січня 2019 року близько 01 год 00 хв., тобто у темну пору доби, працівники поліції помітили автомобіль, який рухався з недостатньо освітленим заднім номерним знаком. Після того, як працівники зупинили автомобіль встановили що, ним керував позивач. Крім того, з відеоматеріалів видно, що здійснюючи зупинку на вимогу працівників поліції, позивач всупереч п.9.9 «б» ПДР не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Отже, належними та допустимими доказами підтверджений факт керування позивачем транспортним засобом, у якого у темну пору доби було недостатньо освітлений номерний знак, а також факт не увімкнення позивачем аварійної світлової сигналізації після його зупинки поліцейськими (порушення п.9.9 «б» ПДР, ст.125 КУпАП).

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача, що ліхтар освітлення номерного знаку потім почав працювати, оскільки вказане не спростовує того факту, що ліхтар, на час слідування за автомобілем позивача працівниками поліції, не працював належним чином, а отже позивачем, як водієм транспортного засобу, не забезпечено виконання п.6.7.1 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» щодо сталого функціонування освітлення номерного знаку.

Надаючи оцінку всім доводам позивача суд зазначає про помилковість його посилань на те, що відповідач повинен був врахувати дані про його особу, оскільки це прямо суперечить приписам ч.1 ст.33 КУпАП відповідно до якої, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Тобто, у випадку накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху дані про особу правопорушника поліцейським не враховуються.

Щодо посилань позивача на те, що відповідач повинен був звільнити його від адміністративної відповідальності у зв'язку з його малозначністю, суд зазначає наступне.

Статтею 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У розглядуваному випадку, як встановлено судом, позивач у короткий проміжок часу вчинив два адміністративних правопорушення, що свідчить про свідоме ігнорування ним ПДР. Самі лише дані про те, що позивач є інвалідом ІІ групи не роблять вказані правопорушення малозначними.

У зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано не застосував у даному випадку положення ст.22 КУпАП та притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема відеозаписом події, доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без задоволення, а спірну постанову без змін.

Керуючись статтею 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 18 січня 2019 року серії НК №592763 залишити без задоволення, а вказану постанову без змін.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідачем у справі є інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2, адреса робочого місця м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Повне судове рішення складено, підписано та проголошено 15 лютого 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_3