Справа № 639/5478/18
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/5478/18
Провадження № 2-а/639/11/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Кузнецової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону № 6 УПП в Харківській області капрала поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до командира взводу Інспектора Управління патрульної поліції у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 349758 від 19.09.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_3 посилається на те, що постановою Інспектора УПП в Харківській області серія ВР № 349758 у справі про адміністративне правопорушення від 19.09.2018 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, нібито, за порушення останнім пункту 9.2 Правил дорожнього руху України, а саме, за неподання сигналу світловим покажчиком повороту при повороті, та було накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 425 гривень. Позивач зазначає, що при розгляді адміністративної справи відповідачем взагалі не зясовувалися і не були доведені обставини, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, а тому позивач вважає постанову відповідача незаконною та такою, що підлягає скасуванню у звязку з наступним. Так, 19.09.2018 року близько 20 години разом зі своєю дружиною позивач рухався на власному автомобілі «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1, по трасі Харків-Київ у напрямку м. Київ. За аеродромом «Коротич» позивачеві потрібно було звернути ліворуч на автостраду М-29 (на Дніпро). Проїхавши аеродром, позивач зайняв крайню ліву смугу, ввімкнув лівий покажчик повороту, як це вимагає п. 9.2 ПДР, і зупинився перед поворотом на автостраду М-29 за автомобілем ВАЗ-21099 (теж повертав ліворуч) щоб пропустити автомобілі, які рухалися назустріч. ОСОБА_3 зазначає, що в такий час (20 годин) на трасі досить жвавий рух в обох напрямках та враховуючи, що в цю пору року і в такий час вже темно, стояти посеред траси без ввімкнутого покажчика повороту вкрай небезпечно. Звернувши на автостраду М-29 та проїхавши близько 1-1,5 км позивача став наздоганяти поліцейський автомобіль та подавати сигнали, щоб він зупинився. Позивач зупинився і став чекати в автомобілі. Тільки через 5 хвилин до нього підійшов поліцейський, яким виявився Інспектор УПП в Харківській області лейтенант поліції 1 батальйону 8 роти ОСОБА_4, щось незрозуміле сказав і повернувся до поліцейської машини. Позивач вважає, що лейтенант ОСОБА_4 навмисно підійшов до нього, щоб позивач його впізнав, оскільки позивач дуже добре знає лейтенанта, як і він його, через те, що він без будь-яких причин, в порушення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», неодноразово зупиняв позивача на поліцейському посту «Пісочин», а також незаконно склав постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР (Постанова скасована Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по справі № 639/1305/18 від 10.04.2018). Ще через 5 хвилин до позивача підійшов вже інший поліцейський відповідач по справі, і повідомив, що ОСОБА_5, нібито, повернув ліворуч без ввімкнення покажчика повороту, чим порушив п. 9.2 Правил дорожнього руху. Всі заперечення позивача, що покажчик повороту був ввімкнений, що не він один повертав, а стояв в черзі, що в машині є свідок - його дружина ОСОБА_6, відповідачем були проігноровані. Також, відповідач повністю проігнорував вимоги позивача надати докази скоєння правопорушення та можливість скористатися правовою допомогою, чим порушив приписи ст. 268 КУпАП. Незважаючи на відсутність жодних доказів скоєння позивачем правопорушення та при повному і відвертому ігноруванні всіх його законних вимог і клопотань, відповідач повідомив, що ним прийнято рішення про накладення на ОСОБА_3 штрафу, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425 грн та став складати на останнього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ВР № 349758. Складання постанови тривало близько 40 хвилин. В постанові в розділі 10 позивач зазначив про свою незгоду та про повну безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності та розписався в отриманні її копії. Отримавши копію постанови ВР № 349758 від 19.09.2018 року позивач побачив, що в ній, на відміну від першого примірника, взагалі нічого не видно. Вимоги позивача надати перший примірник постанови, щоб зробити фотокопію, відповідачем також були проігноровані. Позивач вважає, що постанова відповідача не відповідає обставинам справи, а тому є незаконною і та такою, що підлягає скасуванню, при цьому, відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У звязку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі.

16.01.2019 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про заміну відповідача по справі. Замінено неналежного відповідача Інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області, на належного - Інспектора роти №1 батальйону № 6 УПП в Харківській області капрала поліції ОСОБА_2. Розгляд справи відкладено. Одночасно запропоновано відповідачу у встановленому законодавством порядку надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор роти № 1 батальйону № 6 Управління патрульної поліції в Харківській області капрал поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Статтею 222 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015, змісту ст. 258 КУпАП станом на дату винесення рішення Конституційним Судом України, змісту ст. 258 КУпАП України станом на дату винесення рішення по цій справі, суд вважає, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України у справі № 379/758/15-а (К/800/37207/15).

Суд також звертає увагу, що в Додатку № 4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, передбачено форму запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.01.2019 року розяснено відповідачу його право подати відзив та наслідки ненадання відзиву, однак відповідач зазначеним правом не скористався, у звязку з чим суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Як вбачається з копії постанови серії ВР № 349758 від 19.09.2018 року, яка знаходиться в матеріалах справи, поліцейським взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП капралом поліції ОСОБА_2притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. В тексті постанови зазначено обставини правопорушення, а саме, що 19.09.2018 року о 20 годині 15 хвилин на перетині ОСОБА_7 29 та М 03 водій, керуючи транспортним засобом CITROEN BERLINGO, номерний знак НОМЕР_1, здійснив поворот ліворуч та не ввімкнув світловий покажчик повороту у відповідному напрямку, чим порушив п. 9.2.Б ПДР України (а.с.23).

Відповідно частини 2 ст. 122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки оскаржувана постанова винесена безпосередньо на місці правопорушення, незважаючи на заперечення позивача про це, вона не може бути визнана правомірною. Крім того, у звязку з діями відповідача при складанні оскаржуваної постанови позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи. Окрім того, постанова не містить даних у якому напрямку позивач рухався. Відповідач повідомлявся про судове засідання, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надавав та не довів правомірність винесеної постанови відносно позивача, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не довів.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_3 та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 122, 185, 222, 247, 251, 256, 258, 268 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 6 УПП в Харківській області капрала поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 349758 від 19.09.2018 року,винесену поліцейським взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП капралом поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: 61034, м. Харків, шосе Григорівське, 53, кв. 80.

Відповідач: інспектор роти № 1 батальйону № 6 Управління патрульної поліції в Харківській області капрал поліції ОСОБА_2, адреса місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Суддя Н. В. Баркова