Справа № 640/2043/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

18 лютого 2019 року м. Київ № 640/2043/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1

до Всеукраїнської конференції прокурорів,

Ради прокурорів України

про визнання протиправним та нечинним в частині рішення від 21 грудня 2018 року

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 із позовною заявою до Всеукраїнської конференції прокурорів (надалі - відповідач 1), адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, Ради прокурорів України (надалі - відповідач 2), адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, в якому просить визнати рішення Всеукраїнської конференції прокурорів від 21 грудня 2018 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок роботи Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів» протиправним та нечинним в частині доповнених ним абзацами другим, третім та четвертим до пункту 88 до Положення про порядок роботи Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

14 лютого 2018 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії окремого положення рішення Всеукраїнської конференції прокурорів від 21 грудня 2018 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок роботи Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів», яким доповнено пункт 88 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів» абзацами другим, третім та четвертим.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що ним оскаржується рішення Всеукраїнської конференції прокурорів від 21 грудня 2018 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок роботи Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів» протиправним та нечинним в частині доповнених ним абзацами другим, третім та четвертим до пункту 88 до Положення про порядок роботи Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів» про надання Кваліфікаційно - дисциплінарній комісії прокурорів повноважень щодо відрахування кандидата на посаду прокурора, стягнення з нього бюджетних коштів, які були витрачені у зв'язку з проходженням ним спеціальної підготовки (в тому числі стипендії) та внесення змін до рейтингу кандидатів на посаду прокурора у період проходження ним спеціальної підготовки й до завершення строку дії результатів кваліфікаційного іспиту.

В разі невжиття заходів забезпечення позову, як вважає позивач, може істотно ускладнитись чи унеможливитись виконання рішення суду та ефективний захист інтересів позивача від незаконних дій Комісії та ректора Національної академії прокуратури України щодо позбавлення позивача права на проходження спеціальної підготовки й подальшої участі в доборі та отримання стипендії.

Також позивач послався й на те, що він не приймає участі в іншому конкурсі на посаду прокурора, який був оголошений влітку 2018 року, в тому числі у зв'язку із забороною Кваліфікаційно - дисциплінарною комісією кандидатам на посаду прокурора, які проходять спеціальну підготовку, приймати участь у наступному конкурсі у доборі на посаду прокурора.

Вказані вище обставини, за доводами позивача, свідчать про те, що поновити проходження спеціальної підготовки, у разі застосування до нього оскаржуваного рішення відповідача, буде фактично неможливо.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

В свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Однак, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави стверджувати про протиправність рішення суб'єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів позивача дією такого рішення, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею. Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова