Справа № 814/1473/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/1473/18

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С. Час і місце ухвалення: 03.09.2018р., м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу приватного малого підприємства "Георгій" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року по справі за позовом приватного малого підприємства "Георгій" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

19.06.2018 року приватне мале підприємство "Георгій" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.06.2018 року №6, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 240 630,25 грн. за порушення п.2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 30.10.2018 року приватне мале підприємство "Георгій" подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що висновки контролюючого органу, на яких ґрунтується оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки кошти оприбутковано позивачем у відповідності з вимогами чинного законодавства.

У зв'язку з викладеним, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року та прийняття нового - про задоволення позовних вимог.

05.12.2018 року від Головного управління ДФС у Миколаївській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справу розглянуто підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає та учасниками справи не заперечується, що 21.05.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Центральна, 31 А та належить суб'єкту господарської діяльності ПМП "Георгій", щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензії, виробництва та обігу підакцизних товарів.

За результатами перевірки складено акт від 21.05.2018 року №0100/14/29/14/23043408, яким зафіксовано порушення позивачем п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, а саме: неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій за період з 06.10.2017 року по 04.01.2018 року на загальну суму готівкових розрахунків, проведених через РРО - 48 126,05 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.06.2018 року №6, згідно з яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 240 630,25 грн.

Вважаючи неправомірними висновки відповідача, викладені в Акті перевірки, та не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з позовом до суду про скасування податкового повідомлення-рішення від 05.06.2018 року №6.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог підприємства виходив з того, що облік готівкових коштів у незареєстрованій КОРО є неоприбуткуванням (неповним та/або несвоєчасним) готівки, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення рішення є правомірним.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно із пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

В силу пункту 2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктом 80.2. статті 80 Податкового кодексу України.

Статтею 81 Податкового кодексу України передбачені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Фактична перевірка позивача була проведена на підставі наказу Головного управління ДФС у Миколаївській області від 14.05.2018 року №1051 та направлень на перевірку від 14.05.2018 року №1412/14-29-03-01-28 та №1413/14-29-03-01-28.

Зазначений наказ, направлення та службові посвідчення пред'явлені на об'єкті перевірки працівниками ГУ ДФС у Миколаївській області бухгалтеру МПМ "Георгій" - Большаковій І.О., що підтверджується її власним підписом на направленні. (т.2 а.с. 140)

Таким чином, твердження позивача про невручення під розписку до початку проведення фактичної перевірки копії наказу є безпідставним.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки.

Щодо зафіксованого актом перевірки від 21.05.2018 року №0100/14/29/14/23043408 порушення позивачем п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, що полягає в неоприбуткуванні готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій за період з 06.10.2017 р. по 04.01.2018 р. на загальну суму готівкових розрахунків, проведених через РРО - 48 126,05 грн. то колегія суддів виходить з наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265), дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 Закону №265 КОРО - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення КОРО наведено і в пункті 1.2 глави 1 Положення №637, в якому також зазначено, що під оприбуткуванням готівки розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (пункт 2.2 глави 2 Положення №637).

Згідно з пунктом 7.15 глави 7 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до пункту 2.6 глави 2 згаданого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Абзацом третім статті 1 Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року №436/95 (далі - Указ №436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність абзацом третім статті 1 Указу №436/95.

У свою чергу, за відсутності реєстрації у контролюючому органі ДФС наявна у позивача облікова книга не є книгою обліку розрахункових операцій у розумінні наведених положень.

Позивачем не заперечується факт використання у своїй діяльності облікової книги у період з 06.10.2017 р. по 04.01.2018 р., що не була зареєстрована у контролюючому органі ДФС.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки контролюючого органу, що облік готівкових коштів у незареєстрованій книзі ОРО є неоприбуткуванням готівки, за що передбачено штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими та висновків суду не спростовують.

Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу приватного малого підприємства "Георгій" залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук