Справа № 2040/5211/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 р.Справа № 2040/5211/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Тацій Л.В., Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

за участю:

представника позивача - Явтух О.Г.

представника відповідача - Юріна Д.С.

представника відповідача - Насібулліної Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (суддя Бідонько А.В.) від 25.10.2018 року (повний текст рішення складений 01.11.2018 р.) по справі № 2040/5211/18

за позовом Приватного підприємства «АЗЧ Постач»

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПП «АЗЧ Постач», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 21.02.2018 р. № 1215; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 5 та № 5 від 27.03.2018 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року позовні вимоги задоволено частково: скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 5 від 27.03.2018 року та № 5 від 27.03.2018 року. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Харківській області № 1215 від 21.02.2018 р. у зв'язку з виявленими ознаками, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи при правильності класифікації згідно з УКТЗЕД частини товару «TOY STAMP/Іграшка-штампик...» за митною декларацією від 07.02.2017 р. № 102110001/2017/200405, щодо якого проведено митне оформлення ПП ««АЗЧ Постач», фахівцями контролюючого органу здійснено митний контроль товару «TOY STAMP/Іграшка-штампик...», звезеного на митну територію України ПП ««АЗЧ Постач» за митною декларацією від 07.02.2017 р. № 102110001/2017/200405 відповідно до вимог УКТЗЕД, у формі проведення документальної невиїзної перевірки дотримання цим підприємством вимог законодавства України з питань державної митної справи.

За результатами перевірки складений Акт № 929/20-40-14-15-07/36817584 від 13.03.2018 р., в якому перевіряючими встановлені наступні порушення вимог податкового законодавства: Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 р. та № 584-VII (застосування Правила 1) Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД при класифікації товарів, частини 1, пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, в частині порушення правил класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні (митне оформлення здійснено у товарній підкатегорії 9503 00 99 00 (пільгова ставка ввізного мита 0%), необхідно було зазначити код товару 9611 00 00 00 (пільгова ставка ввізного мита 10%), у зв'язку з чим було занижено податкове зобов'язання з ввізного мита на загальну 2617,22 грн., за МД від 07.02.2017 р. №102110001/2017/200405, яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України; п. 187.8 ст. 187 та п. 190.1. ст. 190 ПК України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму ввізного мита, у зв'язку з чим було занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 523,44 грн. за МД від 07.02.2017 р. №102 110001/2017/200405, яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

За висновками контролюючого органу, в результаті вищевказаних порушень ПП «АЗЧ Постач» було занижено податкові зобов'язання на загальну суму - 3140,66 грн., з них: по ввізному миту - на суму 2617,22 грн.; по податку на додану вартість - на суму 523,44 грн.

На підставі висновків Акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення: № 5 від 27.03.2018 р., яким ПП «АЗЧ Постач» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності у загальному розмірі 3925,83 грн., з яких 2617,22 грн. - за основним платежем, 1308,61 грн. - за штрафними санкціями; № 5 від 27.03.2018 р., яким ПП «АЗЧ Постач» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів у розмірі 785,16 грн., з яких 523, 44 грн. - за основним платежем, 261,72 грн. - за штрафними санкціями.

Не погодившись з наказом контролюючого органу про проведення перевірки та прийнятими за результатом проведення перевірки податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 5 та № 5 від 27.03.2018 р., суд першої інстанції дійшов до висновку про їх протиправність, оскільки відповідачем не доведено невідповідності коду товару, заявленого у митній декларації підприємством позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 21.02.2018 р. № 1215, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в спірному наказі зазначено конкретні підстави призначення перевірки, така перевірка проводилась відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що ані позивачем, ані відповідачем рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог фактично не оскаржувалося, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних не переглядається.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 02.09.2016 р. між ПП «АЗЧ Постач» (покупець) та CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LRD (постачальник) був укладений контракт № AB2916, за умовами якого постачальник взяв на себе зобов'язання поставити покупцю товари в асортименті, а покупець зобов'язався оплатити товар згідно з умовами цього контракту.

Партія товару, яку було поставлено на виконання умов контракту № AB2916 від 02.09.2016 р. та за митним оформленням (випуском) якої ПП «Національні традиції» (декларант) звернулася до Чернігівської митниці ДФС, поставлялася на умовах, визначених інвойсом № BTCN2016658 від 05.12.2016 р., відповідно до якого товар поставляється за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». Тобто CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LRD взяло на себе зобов'язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

З метою митного оформлення вказаного вище товару, 05.01.2017 р. ПП «АЗЧ Постач», подано до митного органу електронну митну декларацію IM 40 ДЕ №102110001/2017/200405 від 07.02.2017 р. Для підтвердження заявленої митної вартості товару, митному органу позивачем надано: контракт № AB2916 від 02.09.2016 р.; інвойс № BTCN2016658 від 05.12.2016 р.; пакувальний лист до інвойсу № BTCN2016658 від 05.12.2016 р.; видаткова накладна № 658 від 05.12.2016 р.; відвантажувальна специфікація № BTCN2016658/110658-1 від 08.12.2016 р.; видаткова накладна № 658 від 05.12.2016 р.; міжнародну ТТН № 2988 від 06.02.2017 р.; коносамент WMS16112305 від 08.12.2016 р.; калькуляцію № ВТСN2016658/01 від 19.12.2016 р.; звіт про оцінку майна № 05-07/02/16 від 02.02.2017 р.; листи від CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LRD; листи від ПП «АЗЧ Постач»; прайс-листи.

В подальшому, підприємством позивача здійснено митне оформлення на Чернігівській митниці ДФС частини товару «TOY STAMP/Іграшка-штампик» за митною декларацією від 07.02.2017 р. № 102110001/2017/200405, який заявлений підприємством до митного оформлення за кодом товару 9503 00 99 00 згідно УКТ ЗЕД, пільгова ставка ввізного мита 0%.

Порушення вимог податкового законодавства відповідач по справі пов'язує з невідповідністю частини товару - «Іграшка-штампик» , заявленого підприємством позивача до митного оформлення за МД від 07.07.2017 року № 102110001/2017/200405 коду товару 9503 00 99 00 згідно УКТ ЗЕД та вважає, що слід класифікувати за кодом 9611 00 00 00 «фігура-штамп».

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що твердження суду першої інстанції, про те що висновки акта перевірки базуються на тих же документах і даних, що були надані підприємством під час здійснення митного контролю, та будь-яких доказів надання позивачем недостовірної інформації при декларуванні товару відповідачем надано не було, є помилковими, оскільки посадові особи підрозділу митного оформлення чи митного поста, відділу митних платежів здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

На підставі цього апелянт зазначив, що перевірка правильності визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД, здійснюється посадовими особами митниць ДФС виключно при спрацюванні профілю ризику згенерованому автоматизованою системою управління ризиками ДФС. При відсутності профілів ризиків відносно суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності митне оформлення здійснюється у прискореному режимі, а подальші ризики щодо можливих фактів не сплати митних платежів у повному обсязі під час митного оформлення покладається на пост-митний аудит Головних управлінь ДФС в областях, які протягом 1095 днів з випуску товарів у вільний обіг (завершення оформлення митної декларації) можуть проводити перевірки дотримання законодавства з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів в порядку передбаченому статтями 345-354 Митного кодексу України.

Також, за твердженням апелянта, орган вищого рівня по відношенню до Харківської митниці ДФС і Головного управління ДФС у Харківській області, а саме Державна фіскальна служба підтвердила правильність підходу до класифікації товарів «фігурок-штампів», про що зазначено в листі Департаменту адміністрування митних платежів зазначена від 02.02.2018 р. № 252/99-99-19-03-01-18.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі також зазначив, що судом першої інстанції не прийняті до уваги пояснення відповідача, відповідно до яких у товарну позицію 9611 згідно УКТ ЗЕД включаються «Штемпелі для датування, опечатування або нумерації та подібні пристрої (включаючи пристрої для друкування або тиснення етикеток), призначені для ручної роботи; компостери ручні, верстатки ручні для складання та комплекти ручні друкарські, до яких входять такі верстатки».

Відповідно пояснень до товарної позиції 9611 включаються: Штемпелі (печатки) усіляких типів з друкувальною стрічкою або самонакочувальним пристроєм або без них; наприклад, штемпелі з датами, штемпелі з різними даними, маркувальні та квиткові штемпелі, нумератори (самозамінні та несамозамінні), валикові штемпелі, кишенькові штемпелі (звичайно складаються з печатки та штемпельної подушечки в захисній коробці).

З урахуванням зазначеного, апелянт вважає, що відповідно до вимог УКТ ЗЕД та пояснень до товарної позиції 9611 УКТ ЗЕД класифікація відповідного товару повинна здійснюватися у товарній підкатегорії 9611 00 00 00 (ставка ввізного мита - 10%). Також апелянт зазначив, що такий підхід до класифікації відповідного товару у товарній позиції 9611 00 00 00 підтверджується обов'язковою тарифною інформацією (ВТІ) митної адміністрації Німеччини від 14.07.2014 р. № DE5416/14-1, яка розміщена на офіційному сайті митного союзу, країн Європейського союзу.

Що до наведених вище доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 49 ст. 4 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що пропуск товарів через митний кордон України - надання органом доходів і зборів відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (ч. 2 ст. 69 МК України).

Наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012 р. затверджено Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, згідно пунктом 4 розділу ІІІ якого, контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС.

Згідно з п. 5 розділу ІІІ Порядку у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом (ч. 9 ст. 264 МК України).

Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 345 МК України надано повноваження органу доходів і зборів здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 345 МК України встановлено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено.

Колегія суддів зазначає, що класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, встановленого Законом України від 19.09.2013 р. за № 584-VІІ «Про митний тариф», з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД (далі - ОПІ) та визначальних для класифікації характеристик товару.

Відповідно до Правила 1 ОПІ назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого відповідно до таких положень.

Згідно УКТ ЗЕД, до товарної підкатегорії 9611 00 00 00 відносяться такі товари: Штемпелі для датування, опечатування або нумерації та подібні пристрої (включаючи пристрої для друкування або тиснення етикеток), призначені для ручної роботи; компостери ручні, верстатки ручні для складання та комплекти ручні друкарські, до яких входять такі верстатки. В свою чергу, до товарної підкатегорії 9503 00 99 00 відносяться «інші» товари, які входять до групи 95 «Іграшки, ігри та спортивний інвентар; їх частини та приладдя».

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, що з урахуванням характеристик товару - «Іграшка-штампик» наявних у мережі Інтернет, відповідно до вимог УКТ ЗЕД та пояснень до товарної позиції 9611, класифікація цього товару повинна здійснюватися саме у товарній підкатегорії 9611 00 00 00, оскільки фігурки-штампи призначені для ручного користування та являють собою штемпелі з даними, які можуть використовуватися для створення відтисків на чистих аркушах зошити, щоденника тощо.

Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт використання в назві товару поняття «штампик» не є свідченням того, що він підпадає під визначення товару, що вказаний у підкатегорії 9611 00 00 00. Відповідачем не доведено, що такий товар (іграшка-штампик) за своїми характеристиками та призначенням може використовуватися як штемпель для датування, опечатування або нумерації або подібний пристрій (включаючи пристрої для друкування або тиснення етикеток), призначений для ручної роботи.

Таким чином, доводи апелянта з приводу того, що класифікація товару «Іграшка-штампик» повинна здійснюватися саме у товарній підкатегорії 9611 00 00 00, є необґрунтованими.

Що стосується посилання апелянта на те, що позиція щодо класифікації товару «фігурок-штампиків» узгоджується з позицією Департаменту адміністрування митних платежів, яка зазначена в листі від 02.02.2018 р. № 252/99-99-19-03-01-18, колегія суддів зазначає, що не є нормативно-правовим актом та не носить імперативного характеру, а тому не повинен враховуватися судом при вирішенні спірних правовідносин, з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин.

Що стосується посилання апелянта на те, що підхід до класифікації відповідного товару у товарній позиції 9611 00 00 00 підтверджується обов'язковою тарифною інформацією (ВТІ) митної адміністрації Німеччини від 14.07.2014 р. № DE5416/14-1, яка розміщена на офіційному сайті митного союзу, країн Європейського союзу, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про митний тариф», цим Законом встановлюється Митний тариф України (додається). Митний тариф України є невід'ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Наведене свідчить про те, що згідно чинного законодавства України, опис та кодування товарів встановлюється виключно в УКТЗЕД, а тому обов'язкова тарифна інформація (ВТІ) митної адміністрації Німеччини не може бути врахована при вирішенні спірних правовідносин.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовим розглядом встановлено, що позивач правильно класифікував товар - «Іграшка-штампик» , заявлений підприємством позивача до митного оформлення за МД від 07.07.2017 року № 102110001/2017/200405 по коду товару 9503 00 99 00 згідно УКТ ЗЕД.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року по справі № 2040/5211/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року по справі № 2040/5211/18 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року по справі № 2040/5211/18 за позовом Приватного підприємства «АЗЧ Постач» до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу та податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров

Повний текст постанови складений 18.02.2018 року.