Справа № 460/2756/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2019 року м. Рівне №460/2756/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача - адвоката Маслюка О.М. (договір про надання правничої допомоги від 26 жовтня 2018 року); представників відповідача - Липко Д.В. (довіреність від 04 січня 2019 року) та Соловйова С.В. (довіреність від 04 січня 2019 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця Величка Віталія Петровича до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця Величка Віталія Петровича (далі іменується - позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ФС-004 від 04.10.2018, відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 74460 грн. 00 коп.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що згідно наказу від 21.08.2017 продавцю продовольчих товарів ОСОБА_5, що працює у позивача, встановлено гнучкий режим робочого часу та запроваджено підсумковий облік робочого часу та запроваджено підсумковий облік робочого часу з обліковим періодом - 40-годинний робочий тиждень. Згідно наказу від 16.04.2018 продавцю продовольчих товарів ОСОБА_6 встановлено гнучкий режим робочого часу та запроваджено підсумковий облік робочого часу з обліковим періодом - 40-годинний робочий тиждень. За встановленими статтями 50 та 61 Кодексу законів про працю України правилами підсумованого обліку робочого часу розрахункова норма робочого часу продавців у квітні 2018 року становить 168 годин (21 робочий день по 8 годин). За встановленими правовими нормами правилами підсумованого обліку робочого часу розрахункова норма робочого часу продавців у серпні 2018 року становить 184 години (23 робочих дня по 8 годин, 40 годин в тиждень). Згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року продавець ОСОБА_6 відпрацювала 80 годин, згідно з розрахунковою відомістю №4 за квітень 2018 року їй нараховано заробітної плати 1772,86 грн., що є пропорційним посадовому окладу в розмірі 3723 грн. при нормі робочого часу 168 годин. Таким чином, при нарахуванні та виплаті заробітної плати продавцю продовольчих товарів ОСОБА_6 за квітень 2018 року не було порушено вимог частини п'ятої статті 3-1 Закону України "Про оплату праці". Висновки інспекторів про порушення вимог частини першої статті 106 Кодексу законів про працю України, які, на їх думку, полягають в тому, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час не оплачується в подвійному розмірі годинної ставки, є безпідставними, так як згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_5 становить 160 годин, а розрахункова норма робочого часу продавців при підсумованому обліку робочого часу у квітні 2018 року становить 168 годин (21 робочий день по 8 годин, 40 годин в тиждень), так само як і продавець ОСОБА_6 згідно з табелем обліку використаного робочого часу за серпень 2018 року відпрацювала 176 годин, а розрахункова норма робочого часу продавців при підсумованому обліку робочого часу у серпні 2018 року становить 184 години (23 робочих дня по 8 годин, 40 годин в тиждень). На підставі викладено позивач вважає, що до нього протиправно застосовано штрафні санкції, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що листом Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області від 27.06.2018 №6154/08 повідомлено Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про те, що ФОП Величко В.П. здійснюється оплата праці найманих працівників нижче від мінімального розміру заробітної плати. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення вимог частини п'ятої статті 3-1 Закону України "Про оплату праці" при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується не пропорційно до виконаної норми праці. Так, згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року продавець ОСОБА_6 відпрацювала 80 годин, згідно з розрахунковою відомістю №4 за квітень 2018 року нараховано заробітної плати 1772,86 грн. (при встановленому згідно штатного розпису з 02.01.2018 посадовому окладу (місячної тарифної ставки) 3723,00 грн.). В порушення вимог частини першої статті 106 Кодексу законів про працю України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час не оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Так, згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_5 становить 160 годин (норма робочого часу у квітні 2018 року становить 159 годин). Згідно з розрахунковою відомістю №4 за квітень 2018 року відсутнє нарахування заробітної плати за 1 годину відпрацьованого надурочного часу ОСОБА_5 Згідно з табелем обліку використаного робочого часу за серпень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_6 становить 176 годин (норма робочого часу у серпні 2018 року - 175 годин). Згідно з розрахунковою відомістю №7 за серпень 2018 року відсутнє нарахування заробітної плати за 1 годину відпрацьованого надурочного часу ОСОБА_6 Відповідач зазначає, що позивачем власноруч зроблено запис в акті перевірки, що він зауважень не має, а тому можна зробити висновок, що Позивач визнав факт наявності виявлених порушень. На підставі даних встановлених під час перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Рівненського міського суду від 01.10.2018 по справі №569/18151/18 притягнуто Величка В.П. до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Вказаною постановою міського суду вину позивача підтверджено. Розрахунок норми робочого часу за квітень та серпень 2018 року для працівників в позовній заяві проведено помилково та не відповідає нормам законодавства. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 05.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 29.11.2018.

Підготовче засідання відкладено на 15.01.2019.

Ухвалою суду від 15.01.2019 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті 07.02.2019.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 07.02.2019.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу №60-осн від 06.09.2018 та направлення №08-4990 від 12.09.2018 (а.с. 54-55), інспекторами Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради наказано провести на протязі двох робочих днів: 17.09.2018, 18.09.2018 державний контроль за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування з питань своєчасності та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин у фізичної особи-підприємця Величка Віталія Петровича, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 33014, АДРЕСА_1; місце здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_3

У зв'язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю 17.09.2018 інспекторами праці складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ОМС-В293/644/НП, яким строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 25.09.2018 та направлено вимог про надання документів №ОМС-РВ293/644/НП (а.с. 56-59).

Наказом Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18.09.2018 №63-осн наказано проведення інспекційного відвідування з питань своєчасності та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин у фізичної особи-підприємця Величка Віталія Петровича, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 33014, АДРЕСА_1; місце здійснення господарської діяльності: місто Рівне, вул. Соборна, 348в, завершити 25.09.2018.

25 вересня 2018 року інспекторами Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради складено акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ОМС-РВ293/644/АВ (далі іменується - Акт перевірки) (а.с. 11-19), відповідно до висновків якого за результатами інспекційного відвідування встановлено порушення:

- вимог частини п'ятої статті 3-1 Закону України "Про оплату праці" при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується не пропорційно до виконаної норми праці. Так, згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року продавець ОСОБА_6 відпрацювала 80 годин, згідно з розрахунковою відомістю №4 за квітень 2018 року нараховано заробітної плати 1772,86 грн. (при встановленому згідно штатного розпису з 02.01.2018 посадовому окладу (місячної тарифної ставки) 3723,00 грн.);

- вимог частини першої статті 106 Кодексу законів про працю України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час не оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Так, згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_5 становить 160 годин (норма робочого часу у квітні 2018 року становить 159 годин). Згідно з розрахунковою відомістю №4 за квітень 2018 року відсутнє нарахування заробітної плати за 1 годину відпрацьованого надурочного часу ОСОБА_5 Згідно з табелем обліку використаного робочого часу за серпень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_6 становить 176 годин (норма робочого часу у серпні 2018 року - 175 годин). Згідно з розрахунковою відомістю №7 за серпень 2018 року відсутнє нарахування заробітної плати за 1 годину відпрацьованого надурочного часу ОСОБА_6

Акт інспекційного відвідування підписаний позивачем без зауважень.

Відповідачем сформовано Припис про усунення виявлених порушень №ОМС-РВ293/644/АВ/П від 25.09.2018 (а.с.61-62), яким позивача зобов'язано усунути порушення встановлені під час інспекційного відвідування у строк до 25.10.2018 (а.с. 61-62).

У зв'язку з виявленими порушеннями відповідачем 28.09.2018 прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ІП, яким відповідно до частини 8 статті 265 Кодексу законів про працю України призначено розгляд справи про накладення штрафу на 04.10.2018 (а.с. 63).

Вказане Рішення разом з Повідомленням про розгляд справи про накладення штрафу було надіслано на адресу позивача (а.с. 64, 65).

На підставі Акта перевірки від 25.09.2018 №ОМС-РВ293/644/АВ контролюючим органом винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ФС-004 від 04.10.2018, якою на ФОП Величка В.П. накладено штраф в розмірі 74460,00 грн. (а.с. 9-10).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення - Постанови №ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ФС-004, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

В Акті перевірки вказано, що згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року продавець ОСОБА_6 відпрацювала 80 годин, згідно з розрахунковою відомістю №4 за квітень 2018 року нараховано заробітної плати 1772,86 грн. (при встановленому згідно штатного розпису з 02.01.2018 посадовому окладу (місячної тарифної ставки) 3723,00 грн.).

Крім того, в Акті перевірки вказано, що згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_5 становить 160 годин (норма робочого часу у квітні 2018 року становить 159 годин). Згідно з розрахунковою відомістю №4 за квітень 2018 року відсутнє нарахування заробітної плати за 1 годину відпрацьованого надурочного часу ОСОБА_5 Згідно з табелем обліку використаного робочого часу за серпень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_6 становить 176 годин (норма робочого часу у серпні 2018 року - 175 годин). Згідно з розрахунковою відомістю №7 за серпень 2018 року відсутнє нарахування заробітної плати за 1 годину відпрацьованого надурочного часу ОСОБА_6

Відповідно до статті 3-1 Закону України "Про оплату праці" розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати. У разі укладення трудового договору про роботу на умовах неповного робочого часу, а також при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується пропорційно до виконаної норми праці.

Статтею 61 Кодексу законів про працю України визначено, що на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Згідно з частиною першою статті 50 Кодексу законів про працю України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Відповідно до частини першої статті 106 Кодексу законів про працю України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відповідно до наказу №6/ГР від 21.08.2017 ОСОБА_5, продавцю продовольчих товарів, встановлено гнучкий режим робочого часу із 21.08.2017 зі складовими робочого часу: фіксований час - з 9:00 до 14:00; змінний час - з 14:00 до 20:00; перерва для відпочинку та харчування - у період з 13:00 до 15:00, одна година; вихідні дні - субота та неділя. Запроваджено для ОСОБА_5 підсумковий облік робочого з обліковим періодом - 40-годинний робочий тиждень. Встановлено оплату праці за відпрацьований час 22,41 грн/год, але не менше мінімального розміру заробітної плати встановленої законодавством (а.с. 25).

Відповідно до наказу №8/ГР від 16.04.2018 ОСОБА_6, продавцю продовольчих товарів, встановлено гнучкий режим робочого часу із 16.04.2018 зі складовими робочого часу: фіксований час - з 9:00 до 14:00; змінний час - з 14:00 до 20:00; перерва для відпочинку та харчування - у період з 13:00 до 15:00, одна година; вихідні дні - субота та неділя. Запроваджено для ОСОБА_6 підсумковий облік робочого з обліковим періодом - 40-годинний робочий тиждень. Встановлено оплату праці за відпрацьований час 22,41грн/год, але не менше мінімального розміру заробітної плати встановленої законодавством (а.с. 26).

Згідно з штатним розписом на 2018 рік посадовий оклад (місячна тарифна ставка) продавця продовольчих товарів у магазинах ФОП Величка В.П. становить 3723,00 грн. (а.с. 27).

Суд зазначає, що законодавством не передбачено єдиної норми тривалості робочого часу. Норма робочого часу працівників може бути різною залежно від багатьох чинників: тривалості робочого тижня, тривалості робочого дня, коли встановлені вихідні і т. д. Тому норму робочого часу роботодавці повинні розраховувати самостійно виходячи з режиму роботи, запровадженого на підприємстві, з дотриманням вимог триманням вимог статей 50-53, 67 і 73 КЗпП України.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 19.10.2017 №224/0/103-17/214 у випадку, якщо на підприємстві встановлений п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями в суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день впродовж робочого тижня та відповідним зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів, роботодавець може скористатися наступним розрахунком норми тривалості робочого часу на 2018 рік: при 40-годинному робочому тижні - 1994 годин.

Судом встановлено, що у квітні 2018 року був 21 робочий день, а розрахункова норма продавців позивача склала 168 годин (21 день по 8 годин); у серпні 2018 року було 23 робочих дні, а розрахункова норма продавців склала 184 годин (23 дні по 8 годин).

Згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року продавець ОСОБА_6 відпрацювала 80 годин, згідно з розрахунковою відомістю №4 за квітень 2018 року їй нараховано заробітну плату в розмірі 1772,86 грн., що відповідає посадовому окладу в розмірі 3723,00 грн. при нормі робочого часу 168 годин (а.с. 21, 23).

Таким чином, суд дійшов висновку, що при нарахуванні та виплаті заробітної плати продавцю продовольчих товарів ОСОБА_6 позивачем не порушено норми частини п'ятої статті 3-1 Закону України "Про оплату праці".

Крім того, згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_5 становить 160 годин, а розрахункова норма у квітні 2018 року склала 168 годин (а.с. 21).

Згідно з табелем обліку використання робочого часу за серпень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_6 становить 176 годин, а розрахункова норма у серпні 2018 року склала 184 годин (а.с. 22).

Таким чином, висновки відповідача про те, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час позивачем не оплачувалась в подвійному розмірі годинної ставки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена на підставі абзацу четвертого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З матеріалів справи встановлено, що 26.09.2018 на підставі Акта перевірки від 25.09.2018 №ОМС-РВ293/644/АВ винесено Протокол про адміністративне правопорушення №ОМС-РВ293/644/АВ/П/ПТ (а.с. 41-42).

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.10.2018 у справі №569/18151/18 притягнуто Величка Віталія Петровича до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн. 00 коп. Вказана постанова набрала законної сили 12.10.2018.

Рівненський міський суд Рівненської області дійшов висновку про доведеність вини ФОП Величка В.П на підставі даних Акта інспекційного відвідування 25.09.2018 №ОМС-РВ293/644/АВ та Протоколу про адміністративне правопорушення №ОМС-РВ293/644/АВ/П/ПТ від 26.09.2018 (а.с. 40).

Суд зазначає, що частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України і частиною першою статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.

Штраф за частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що і стаття 265 Кодексу законів про працю України, і стаття 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення були викладені в такій редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28.12.2014.

Вищезазначений закон передбачав введення статтею 265 Кодексу законів про працю України фінансових санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Натомість стаття 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення мала на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв'язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Тобто, ключовою відмінністю цих двох статей є суб'єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за статтею 265 Кодексу законів про працю України) та посадову особу цієї юридичної особи (за статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України і частини першої статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю збігаються суб'єкт відповідальності і вид порушення.

Суд зазначає, що притягнення позивача до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки в обох нормах йдеться про юридичну відповідальність та одне й те саме правопорушення, для застосування статті 61 Конституції України необхідно з'ясувати чи належить відповідальність, передбачена статтею 265 Кодексу законів про працю України і статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення до одного виду.

Закон не визначає, до якого саме виду юридичної відповідальності належать заходи впливу за правопорушення, передбачені у частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України.

Кваліфікуючи вид цієї відповідальності, суд бере до уваги: (а) мету відповідальності - покарання роботодавців за порушення законодавства про працю та легалізація фонду оплати праці; (б) характер шкоди - шкоду заподіяно суспільству, а не працівнику; (в) вид стягнення - фінансова санкція у виді штрафу; (г) суб'єкт, який притягує до відповідальності - державний орган; (д) джерело сплати - штраф зараховується до державного бюджету.

Водночас, диспозиції абзацу четвертого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні, а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача - ідентичні.

Враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам людини, суд дійшов висновку, що правопорушення, передбачені у частині другій статті 265 Кодексу законів про працю України так само, як і правопорушення, передбачене у частині першій статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, належить до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21.12.2018 у справі №814/2156/16 (адміністративне провадження №К/9901/17864/18).

Застосовуючи ці підходи до справи, що розглядається, суд звертає увагу, що за порушення зазначені в Акті перевірки (інспекційного відвідування) від 25.09.2018 №ОМС-РВ293/644/АВ ФОП Величка В.П. уже притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Рівненського міського суду Рівненської області, що набрала законної сили. Застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Накладення на позивача штрафу за те саме правопорушення також постановою Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ФС-004 від 04.10.2018 є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням статті 61 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ФС-004 від 04.10.2018 є протиправною та підлягає скасуванню, а адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 744 грн. 60 коп. - відповідно до квитанції від 01.11.2018 №18216296, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Окрім того, позивач в позовній заяві просить стягнути на його користь суму витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п'ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем надано суду на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу наступні докази: Договір про надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 26.10.2018 та платіжне доручення від 29.10.2018 №5005098SB (а.с. 29-31).

Відповідно до Договору про надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 26.10.2018 Адвокатське бюро "Юридична консультація Олександра Маслюка" (далі - Бюро) бере на себе зобов'язання надати Величку Віталію Петровичу (далі - Клієнт) правничу (правову) допомогу щодо підготовки процесуальних документів та представництва Клієнта у рівненському окружному адміністративному суді у справі адміністративного судочинства за позовом Клієнта до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ФС-004 від 04.10.2018. Безпосереднім виконавцем умов цього договору зі сторони Бюро є Маслюк Олександр Миколайович (далі - Адвокат). За надання правничої правової) допомоги за цим Договором Клієнт сплачує Бюро гонорар в сумі 10000,00 грн. Адвокат користується повноваженнями представника Клієнта у Рівненському окружному адміністративному суді під час судового провадження в адміністративній справі, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України для позивача та стягувача без будь-яких обмежень та зобов'язаний вжити всіх передбачених чинним законодавством заходів з використанням всіх наданих йому прав для надання Клієнту кваліфікованої правничої допомоги. Здійснюючи представництво Клієнта в Рівненському окружному адміністративному суді в адміністративній справі Адвокат має право вчиняти від імені Клієнта усі процесуальні дії, що їх мають право вчиняти позивач та стягувач згідно з вимогами Кодексом адміністративного судочинства України без обмежень, в тому числі, але не виключно, має право підписувати від імені Клієнта будь-які процесуальні документи, а також отримувати від імені Клієнта будь-які документи.

Тобто, Договір від 26.10.2018 є загальним, не визначає опису та обсягу наданих послуг.

Оцінюючи платіжне доручення від 29.10.2018 №5005098SB на належність та допустимість доказів, суд вказує на невідповідність даного документа, як первинного документа, встановленим вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-14, а саме: в графі "Призначення платежу" зазначено: адвокатські послуги, однак не зазначено на виконання якого документу такі послуги надавались, та у якій судовій справі такі послуги надавались.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи не доводять факту понесення витрат у даній справі. Надані суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача.

Правові позиції щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката викладені в постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №821/1594/17 (адміністративне провадження №К/9901/39873/18) та від 08.05.2018 у справі №810/2823/17 (адміністративне провадження №К/9901/7937/18).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця Величка Віталія Петровича (33014, АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, місто Рівне, вулиця Соборна, 12; ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ФС-004 від 04 жовтня 2018 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця Величка Віталія Петровича (РНОКПП НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 744 (сімсот сорок чотири) грн. 60 (шістдесят) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради ().

У стягненні на користь фізичної особи-підприємця Величка Віталія Петровича витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. 00 коп. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 лютого 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.