Справа № 815/1822/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1822/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в І інстанції: Соколенко О.М.

Дата та місце ухвалення рішення: 06.08.2018 р. м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю: секретаря - Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду у м. Одесі, в якій, з урахуванням уточнень, позивач просила суд: визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови ОСОБА_2 включити в перерахунок пенсії «інші виплати»: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 3682,05 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 3682,05 грн., надбавку за вислугу років, яка врахована в розмірі 20% замість 30%, надбавку за особі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, яка врахована в сумі 730,20 грн., замість 791,05 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1273,87 грн., премію разову в розмірі 660 грн., та грошову допомогу у разі виходу на пенсію в розмірі 6600 грн.; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити з 01.03.2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із застосуванням 80% від суми заробітної плати державного службовця на час призначення пенсії, включити при перерахунку пенсії «інші виплати»: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 3682,05 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 3682,05 грн., надбавку за вислугу років в розмірі 30%, надбавку за особливі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи в сумі 791,05 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1273,87 грн., премію разову в розмірі 660 грн., та грошову допомогу у разі виходу на пенсію в розмірі 6600 грн., продовжувати безперервно нараховувати індексацію пенсії наростаючим підсумком, враховуючи базовий місяць - лютий 2008 року, з урахуванням всіх нарахованих та сплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення заявлених вимог у повному обсязі, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач до 19.04.2007 року працювала на посаді головного державного податкового інспектора в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, на даний час перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та з 20.04.2007 року їй призначено пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» в розмірі 80% від середнього заробітку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.06.2008 року позивач зверталась за перерахунок її пенсії з урахуванням даних довідки від 13.06.2008 року № 18593/05-030 про складові заробітної плати працюючого державного службовця по аналогічній посаді з 01.02.2008 року, що видана ДПІ у Малиновському районі м. Одеси.

Зі змісту довідки від 13.06.2008 року № 18593/05-030 вбачається, що вона видана ДПІ у Малиновському районі м. Одеси позивачу - ОСОБА_2 про те, що з 01.02.2008 року заробітна плата по посаді, аналогічній посаді головного державного податкового інспектора, з якої її звільнено з 19.04.2007 року, складала: посадовий оклад становив 1117 грн.; за присвоєне спеціальне звання інспектор податкової служби 1 рангу надбавка становила 100 грн.; за вислугу років надбавка у розмірі 30% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання (1117,00+100,00)*30%, тобто 365,10 грн.

У вказаній довідці також зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи середній розмір надбавки за лютий 2008 року становив 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та вислугу років (1117,00+100,00+365,10)*50%, тобто 791,05 грн.; середній розмір премії на посаді головного державного податкового інспектора становив 117,18% від посадового окладу, тобто 1308,90 грн.; премія виплачена в лютому 2008 року за грудень місяць 2007 року.

На підставі даних вказаної довідки, відповідачем було здійснено ОСОБА_2 перерахунок пенсії, разом з цим, при такому перерахунку відповідачем було враховано надбавку за вислугу років у розмірі 20% - 243,40 грн., а також, у зв'язку із наведеним, здійснено перерахунок розміру надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та враховано її розмір у сумі 730,20 грн.

Також, суд першої інстанції встановив, що 17.05.2017 року позивач звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси із заявою про перерахунок/призначення пенсії згідно довідки Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 14.04.2017 року № 4111/С/15-52-05-01-03.

За розглядом даної заяви позивача, рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси № 826743 від 23.05.2017 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, з посиланням на те, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, - скасовано зокрема статтю 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, якою передбачалося право на проведення перерахунку пенсії.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 року по справі № 520/7993/17 визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 826743 від 23.05.2017 року про відмову в перерахунку пенсії позивача та зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву позивача від 17.05.2017 року № 3690 про перерахунок пенсії.

Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного Фонду України в м. Одесі на виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 року по справі № 520/7993/17 повторно розглянуто заяву № 3690 від 17.05.2017 року щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 та прийнято рішення № 826743 від 01.03.2018 року «Про відмову у перерахунку пенсії».

Згідно вказаного рішення № 826743 від 01.03.2018 року підставою для його прийняття слугувало те, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, - скасовано, зокрема, статтю 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, якою передбачалося право на проведення перерахунку пенсії. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 3723. Враховуючи те, що Закон України «Про державну службу» № 889 не передбачає проведення перерахунку пенсії, в тому числі, призначених згідно з Законом України «Про державну службу» № 3723, оскільки постановою № 1013 скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, який був передбачений ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723, - відсутні. У зв'язку з цим, як зазначено у вказаному рішенні відповідача, немає підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно наданої довідки про заробітну плату № 4111/С/15-52-05-01-03 від 14.04.2017 року, виданої Державною фіскальною службою України ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області.

Також, судом першої інстанції встановлено, що 07.03.2018 року позивач звернулась до начальника Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Одесі із заявою, яка зареєстрована за № 1519/10, в якій зазначила, що 19.04.2007 року згідно Закону України «Про державну службу» їй була призначена пенсія. При перерахунку пенсії станом на 01.02.2008 року в розрахунок пенсії не було включено: розмір матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 3682,05 грн., розмір матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в сумі 3682,05 грн., компенсація невикористаної відпустки за 15 к.д. у квітні 2007 року у розмірі 1273,87 грн., грошова допомога при виході на пенсію у розмірі 6600 грн. в липні 2007 року. Також у заяві зазначено, що у квітні 2007 року окремо була виплачена премія у розмірі 660 грн. Крім того, як зазначено у даній заяві, в довідці ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, наданій для розрахунку пенсії вказана надбавка за вислугу років у розмірі 30% (365,10 грн.), але в розрахунку взято 20% (243,40 грн.); надбавка за високі досягнення у праці становить 791,05 грн., а в розрахунок взято 730,00 грн. З урахуванням цього, позивач вважає, що невірно нараховано фіксовану індексацію.

Зважаючи на вищевикладене, в заяві від 07.03.2018 року № 1519/10, ОСОБА_2 просила перерахувати пенсію, у зв'язку із тим, що при проведенні розрахунку пенсії не були враховані вищевказані складові виплати, а також були допущені помилки.

До вказаної заяви позивачем було додано, зокрема, довідки про складові виплати № 324/Г/15-52-03 від 03.03.2018 року та № 325/Г/52/02 від 03.03.2018 року.

Зі змісту довідки № 325/Г/15-52-03 від 03.03.2018 року вбачається, що вона видана ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області позивачу - ОСОБА_2 про те, що з 01.02.2008 року заробітна плата по посаді, аналогічній посаді головного державного податкового інспектора, з якої її звільнено з 19.04.2007 року, складала: посадовий оклад становив 1117 грн.; за присвоєне спеціальне звання інспектор податкової служби 1 рангу надбавка становила 100 грн.; за вислугу років надбавка у розмірі 30% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання (1117,00+100,00)*30%, тобто 365,10 грн.

У вказаній довідці також зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи середній розмір надбавки за лютий 2008 року становив 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та вислугу років (1117,00+100,00+365,10)*50%, тобто 791,05 грн.; середній розмір премії на посаді головного державного податкового інспектора становив 117,18% від посадового окладу, тобто 1308,90 грн.; премія виплачена в лютому 2008 року; відповідно до Постанови КМУ від 09.03.2006 року № 268 у 2008 році середній розмір матеріальної допомоги на оздоровлення по відповідній посаді становив розмір середньомісячної заробітної плати державного службовця. Виходячи з цього, матеріальна допомога на оздоровлення складає 3682,05 грн. (1117,00+100,00+365,10+791,05+1308,90).

Також у довідці № 325/Г/15-52-03 від 03.03.2018 року зазначено, що відповідно до Постанови КМУ від 09.03.2006 року № 268 у 2008 році середній розмір матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань по відповідній посаді становив розмір середньомісячної заробітної плати державного службовця. Виходячи з цього, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань складає 3682,05 грн. (1117,00+100,00+365,10+791,05+1308,90) та вказано, що на момент призначення пенсії ОСОБА_2 отримувала надбавку за особливі умови праці відповідно до постанови КМУ від 31.12.1996 року № 1592 у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та вислугу.

У вказаній довідці № 325/Г/15-52-03 від 03.03.2018 року вказано, що вона видана на підставі заяви ОСОБА_2, особових рахунків працівників по аналогічній посаді, довідки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 13.06.2008 року № 18593/05-030 та що на всі виплати були нараховані страхові внески.

В свою чергу, у довідці № 324/Г/52/02 від 03.03.2018 року зазначено, що вона видана ОСОБА_2 про те, що їй при звільненні згідно наказу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 16.04.2007 року № 256-0 «Про звільнення ОСОБА_2.» було виплачено: компенсацію невикористаної відпустки за 15 к.д. у розмірі 1273,87 грн. у квітні 2007 року; грошову допомогу при виході на пенсію у розмірі 6600 грн. в липні 2007 року. Також, у квітні 2007 року окремо була виплачена премія разова у сумі 660 грн.

Водночас, у довідці № 324/Г/52/02 від 03.03.2018 року вказано, що вона видана на підставі заяви ОСОБА_2 від 07.06.2017 року, розрахункових листів згідно ПЗ «ПАРУС» за 2007 рік та що на всі виплати були нараховані страхові внески.

Центральне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Одесі за розглядом заяви ОСОБА_2 від 07.03.2018 року № 1519/10 прийняло рішення № 826743 від 19.03.2018 року «Про відмову у перерахунку пенсії».

Підстави для відмови у перерахунку пенсії позивачу згідно вказаного рішення аналогічні підставам для відмови у перерахунку пенсії згідно рішення № 826743 від 01.03.2018 року «Про відмову у перерахунку пенсії».

Позивач, вважаючи неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови ОСОБА_2 включити в перерахунок пенсії «інші виплати»: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 3682,05 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 3682,05 грн., надбавку за вислугу років, яка врахована в розмірі 20% замість 30%, надбавку за особі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, яка врахована в сумі 730,20 грн., замість 791,05 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1273,87 грн., премію разову в розмірі 660 грн., та грошову допомогу у разі виходу на пенсію в розмірі 6600 грн., звернулась до суду з відповідним позовом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відмова, викладена у рішенні № 826743 від 19.03.2018 року слугувала підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців або поданням додаткових документів пенсіонером, та у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Проте, колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, погоджуючись із відповідачем та посилаючись на те, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 та цим Законом не передбачені будь-які перерахунки пенсій, а тому відсутні і підстави для перерахунки пенсії позивача, судом першої інстанції не враховано, що фактичні обставини даної справи не свідчать про спір між сторонами стосовно наявності у позивача права на здійснення перерахунку її пенсії з підстав, визначених цим Законом. За суттю позовних вимог позивача остання просить поновити своє порушене відповідачем право на отримання пенсії в розмірі, який повинен бути визначений саме на момент призначення та перерахунку її пенсії із заробітної плати з урахуванням таких її складових, як матеріальна допомога, надбавка за вислугу років, надбавка за особливі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, компенсація за невикористану відпустку, премія та грошова допомога у разі виходу на пенсію.

Також, судом першої інстанції не враховано, що у спірному випадку фактично відповідачем не виконується рішення суду, що набрало законної сили, та останній на виконання цього судового рішення так і не розглянув заяву позивача по суті її вимог.

Так, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 року по справі № 520/7993/17 визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 826743 від 23.05.2017 року про відмову в перерахунку пенсії позивача та зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву позивача від 17.05.2017 року № 3690 про перерахунок пенсії.

При цьому, приймаючи вказане рішення, судом апеляційної інстанції було вказано, що з оскаржуваного рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії вбачається, що останнім взагалі не досліджувалось питання щодо наявності права позивача на перерахунок пенсії із складових, що визначені в наданій довідці, відповідач послався лише на те, що спеціальні пенсії не перераховуються.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо не розгляду відповідачем заяви позивача по суті її вимог та додану до такої заяви довідку, колегія суддів у наведеній справі прийшла до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову позивачу у здійсненні перерахунку пенсії із зобов'язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Проте, відповідач, всупереч наведеному рішенню суду, що набрало законної сили, не розглянув заяву позивача щодо перерахунку пенсії по суті її вимог та прийняв рішення про відмову у такому перерахунку повністю з ідентичних підстав, як і попереднє рішення, що було визнано судом протиправним та скасовано.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач повторно 07.03.2018 року звернулась із заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат та додала додаткові довідки для перерахунку пенсії, проте відповідач прийняв втретє рішення про відмову у проведенні такого перерахунку від 19.03.2018 року № 826743 з тих самих підстав, що і попередні два рішення, без урахування висновків суду у справі № 520/7993/17.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відмова, викладена у рішенні № 826743 від 19.03.2018 року, слугувала підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи справи та відмовляючи позивачу у повному обсязі у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції так само не врахував характер спірних правовідносин, висновки суду у справі № 520/7993/17, не врахував, що за суттю позовних вимог позивача остання просить поновити своє порушене відповідачем право на отримання пенсії в розмірі, який повинен бути визначений саме на момент призначення та перерахунку її пенсії із заробітної плати з урахуванням таких її складових, як матеріальна допомога, надбавка за вислугу років, надбавка за особливі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, компенсація за невикористану відпустку, премія та грошова допомога у разі виходу на пенсію.

Так, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що станом на теперішній час пенсія позивача розраховується за даними довідки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 13.06.2008 року № 18593/05-030 про складові заробітної плати працюючого державного службовця по аналогічній посаді з 01.02.2008 року, проте без урахування інших виплат таких, як матеріальна допомога, а також відповідачем врахована надбавка за вислуги років та надбавка за особливі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи у меншому розмірі.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача із даним позовом.

Також, позивач посилається на безпідставне не врахування при призначенні її пенсії компенсації за невикористану відпустку, премії та грошової допомоги у разі виходу на пенсію.

За правилами ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (чинного на момент призначення та первісного перерахунку пенсії позивача) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР (чинного на момент призначення та первісного перерахунку пенсії позивача) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (чинного на момент призначення та первісного перерахунку пенсії позивача) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (чинного на момент призначення та первісного перерахунку пенсії позивача) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (чинного на момент призначення та первісного перерахунку пенсії позивача) визначає, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України; 3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція була неодноразово висловлена Верховним судом України, зокрема, в постановах № 21-430а11 від 20.02.2012 року, № 21-125а13 від 14.05.2013 року, № 21-97а13 від 28.05.2013 року, № 21-350а13 від 06.11.2013 року, № 21-3а14 від 04.03.2014 року, № 21-314а14 від 16.09.2014 року, Верховний Судом, зокрема, в постанові від 14.09.2018 року 415/3028/16.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивача відповідачем мали бути враховані для її обчислення суми виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, надбавка за вислугу років, надбавка за особливі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи та розмір виплаченої премії.

При цьому, такі складові, як надбавка за вислугу років та надбавка за особливі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи мали бути враховані з урахуванням процентної ставки надбавки за вислугу років, яку позивач отримувала під час проходження служби, не змінюючи її розмір. Так, згідно представлених позивачем для призначення пенсії та її перерахунку довідок, що підтверджується відповідачем, позивач отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 30%, а тому саме такий розмір підлягає врахуванню при перерахунку пенсії позивача. Колегія суддів наголошує, що при розрахунку розміру пенсії відповідач не наділений повноваженнями визначати розмір надбавки за вислугу років, що мала отримувати позивач. Така складова, як надбавка за вислугу років, підлягає врахуванню для обчислення пенсії у розмірі, що отримувала позивач за час своєї роботи.

Також, вирішуючи спірне питання, колегія суддів враховує, що як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем було прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії останньої, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню саме шляхом визнання протиправним та скасування цього рішення, оскільки саме такий спосіб є належним захистом прав позивача, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Крім того, оскільки в даному випадку позивач мала право на врахування до заробітної плати, що враховується при перерахунку пенсії, усіх виплат, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з моменту первісного перерахунку пенсії, незалежно від звернення позивача за таким перерахунком, а тому вимоги позивача про здійснення їй перерахунку пенсії підлягають задоволенню з 01.03.2018 року, як того просила остання.

Колегія суддів також приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням проведення індексації наростаючим підсумком, з огляду на викладене.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII (чинного та в редакції в період, з якого позивач просить здійснити перерахунок її пенсії) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (чинного та в редакції в період, з якого позивач просить здійснити перерахунок її пенсії), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку.

Згідно із пунктом 5 вказаного Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Виходячи з викладеного, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації доходів громадян проводиться наростаючим підсумком починаючи з 1 числа наступного місяця за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, визначений Порядком. У разі підвищення сум доходів громадян, без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць в якому відбулося таке підвищення вважається базовим, та в наступному місяці відбувається обчислення та нарахування нового індексу споживчих цін для провадження індексації грошових виплат. У разі якщо підвищення мінімальних розмірів виплат не спричинило зростання доходів громадян, нарахування індексації провадиться на загальних підставах.

Отже, здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії у спірному випадку не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації, оскільки фактично збільшення доходів позивача в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян не відбулось. Перерахунок пенсії у даному випадку є відновленням порушеного права позивача на отримання належної виплати в розмірі, встановленому Законом, та не може бути підставою для здійснення нової індексації із застосуванням нового рівня споживчих цін та відповідно для встановлення нового базового місяця.

Зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції та їм не надана належна правова оцінка.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводи відповідача щодо відсутності підстав для врахування при перерахунку пенсії позивача компенсації за невикористану відпустку, з огляду на викладене.

Так, державні гарантії права на відпустки, визначення умов, тривалості і порядку надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлені Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР (чинного на момент призначення та первісного перерахунку пенсії позивача).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Іноземні громадяни та особи без громадянства, які працюють в Україні, мають право на відпустки нарівні з громадянами України.

Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

В свою чергу, стаття 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР (чинного на момент призначення та первісного перерахунку пенсії позивача) гарантує, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Стаття 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (чинного на момент призначення та первісного перерахунку пенсії позивача) не містить положень про включення до заробітної плати державного службовця такої виплати, як компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені ст. 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Отже, грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час (п. 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати), тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків і має компенсаційний характер, пов'язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Відтак, грошова компенсація за невикористану відпустку не входить до системи оплати праці державних службовців згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), з якої обраховується пенсія, а має інше правове призначення.

Аналогічна позиція вже була висловлена Верховним Судом у постановах від 01 березня 2018 року у справі № 348/1408/17, від 26 червня 2018 року у справі № 216/1666/17, в яких Суд зазначив, що грошова компенсація за невикористану відпустку не входить до системи оплати праці державних службовців, з якої обраховується пенсія.

З огляду на вказане, вимоги позивача в частині включення компенсації за невикористану відпустку до розміру заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, ґрунтується на невірному застосуванні норм матеріального права, а тому задоволенню не підлягають.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині включення грошової допомоги у разі виходу на пенсію до розміру заробітної плати, з якої обчислюється пенсія.

Так, відповідно до Переліку видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 1998 року № 697 (чинного та в редакції на момент виходу позивача на пенсію), вихідна допомога у разі припинення трудового договору входить до переліку видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій.

Також, відповідно до пункту 2 Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1170, до виплат, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, належить одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно із законодавством та колективними договорами (включаючи грошову допомогу державним службовцям та науковим (науково-педагогічним) працівникам), військовослужбовцям при звільненні з військової служби.

За таких обставин, враховуючи наведені висновки суду про те, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, колегія суддів приходить до висновку, що одноразова грошова допомога при виході на пенсію не може бути включена до розрахунку при обчисленні пенсії позивача, оскільки страхові внески з такої допомоги не стягуються.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивача та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.03.2018 року з розрахунку 80 відсотків від сум заробітної плати, що визначені у довідках ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 03.03.2018 року №№ 324/Г/15-52-05, 325/Г/15-52-05 з урахуванням всіх складових, на які нараховувався єдиний внесок на загальнообов'язкове пенсійне страхування, в тому числі, з врахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30%, надбавки за особливі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи в сумі 791,05 грн., премії разової в розмірі 660 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 3682,05 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 3682,05 грн., не змінюючи базовий для проведення індексації пенсії.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову.

Одночасно колегія суддів вважає можливим зазначити, що за ознаками, визначеними пунктом 20 частини 1 статті 4 КАС України, дана справа віднесена до категорії справ незначної складності в розумінні частини 6 статті 12 КАС України.

Обставини, які є критерієм для віднесення справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин 3 та 4 статті 12 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 826743 від 19.03.2018 року «Про відмову у перерахунку пенсії».

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2018 року з розрахунку 80 відсотків від сум заробітної плати, що визначені у довідках Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 03.03.2018 року №№ 324/Г/15-52-05, 325/Г/15-52-05 з урахуванням всіх складових, на які нараховувався єдиний внесок на загальнообов'язкове пенсійне страхування, в тому числі, з врахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30%, надбавки за особливі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи в сумі 791,05 грн., премії разової в розмірі 660 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 3682,05 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 3682,05 грн., не змінюючи базовий для проведення індексації пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 18.02.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька