Справа № 826/5062/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5062/18 Суддя (судді) першої інстанції: Рибак М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зазначення позивача потерпілим у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 007258, складеного 16 липня 2017 року;

- зобов'язати відповідача внести до зазначеного протоколу інформацію про позивача, як потерпілого від адміністративного правопорушення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення позивача потерпілим порушують його права, оскільки він є власником автомобіля, якому внаслідок ДТП завдано матеріальну і моральну шкоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 007258, 16.07.2017 року о 18:30 годині на вул. Київська - вул. Набережна в с. Жукин Вишгородського району Київської області, ОСОБА_4 керуючи автомобілем УАЗ д.н.з НОМЕР_1, перед виїздом не перевірила і не забезпечила технічно справний стан гальмівної системи, під час руху не вибрала безпечної швидкості руху, внаслідок чого застосовуючи екстрене гальмування не справилася з керуванням та здійснила виїзд на зустрічну смугу руху де сталося зіткнення з автомобілем Мазда д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, який рухався на зустріч, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_4 порушила вимоги п.2.3 «а», 12.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 02 серпня 2017 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 10).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.02.2107 року, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу УАЗ д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 15).

Позивач вважав, що в протоколі про адміністративне правопорушення відповідач мав зазначити його особу як потерпілого від вказаного адміністративного правопорушення, оскільки належному йому автомобілю було завдано матеріальної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Приписами ч. 1 ст. 269 потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

За змістом статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Таким чином, об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Тобто, при ДТП, яка сталася 16.07.2017 року о 18:30 годині на вул. Київська - вул. Набережна в с. Жукин Вишгородського району Київської області потерпілою особою є ОСОБА_5 який курував автомобілем Мазда д.н.з. НОМЕР_2.

Позивач при ДТП не був учасником дорожнього руху, він є лише власником автомобіля УАЗ д.н.з НОМЕР_1.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова Вишгородського районного суду Київської області від 02 серпня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності набрала законної сили, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення завершився прийняттям постанови.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 02 серпня 2017 року визнано такою, що не підлягає розгляду та повернуто позивачу. При поверненні апеляційної скарги позивача суд вказав, що ОСОБА_3 не відноситься до кола осіб визначених ч.2 ст. 294 КУпАП яким надано право оскаржувати постанову про адміністративне правопорушення про притягання ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. При цьому постановою встановлено, що позивач не є учасником ДТП, що трапилась 16.07.2017 року о 18:30 годині на вул. Київська - вул. Набережна в с. Жукин Вишгородського району Київської області.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу, завдано матеріальної шкоди, яка полягала у пошкодженні належного йому майна, внаслідок дій ОСОБА_4

Проте, визначити, чи завдано шкоди будь-якій іншій особі, окрім безпосередніх учасників пригоди, діями ОСОБА_4, можливо після розгляду справи про адміністративне правопорушення та визнання такої особи винною у скоєнні правопорушення.

Тому, у позивача, якщо він вважає, що йому було спричинено матеріальної шкоди внаслідок скоєння ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, виникло право вимоги до винної особи про відшкодування завданих йому збитків у порядку розгляду і вирішення цивільних справ врегульованому нормами цивільного процесуального права.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та включення позивача у протокол про адміністративне правопорушення його в якості потерпілого, оскільки ОСОБА_3 не був учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Вищевикладене спростовує доводи апеляційної скарги позивача щодо неправомірності дій відповідача і не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення його потерпілим.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: