Справа № 826/1554/16
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1554/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.2018 у справі за адміністративним позовом Київської міської ради до державного реєстратора реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чекригіна О.В., реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСОБА_3, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Київська міська рада звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві № 11252978 від 27.02.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого внесено запис № 4813974 про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись із апеляційними скаргами, в яких просили скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без розгляду.

11.02.2019 від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через канцелярію суду апеляційної інстанції надійшли клопотання про закриття провадження у справі.

Вказані клопотання вмотивовані тим, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому провадження у справі необхідно закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи клопотань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про закриття провадження у справі, колегія суддів вважає, що зазначені клопотання підлягають задоволенню, а провадження у справі закриттю, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чекригіна О.В. від 27.02.2014 № 11252978 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення під магазин загальною площею 348,9 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Вважаючи рішення державного реєстратора протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Київська міська рада звернулась до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки ОСОБА_3 не надано відповідачу документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку та надано нечинний документ, що підтверджує готовність об'єкту до експлуатації, то рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чекригіна О.В. від 27.02.2014 № 11252978 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення під магазин загальною площею 348,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Апелянти у своїх скаргах зазначають, що позивачем був без поважних причин пропущений шестимісячний строк звернення до суду, а тому така позовна заява підлягає залишенню без розгляду. Також, апелянти зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить мотивованої оцінки аргументів наведених відповідачами, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України, в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Наведені норми узгоджуються з положеннями ст. 2, 4 та 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Київська міська рада просить скасувати рішення державного реєстратора, як спеціального суб'єкта, наділеного Законом № 1952-IV владними функціями, про реєстрацію ним права власності на об'єкт нерухомого майна за третьою особою, оскільки державний реєстратор не перевірив документального підтвердження переходу речових прав на земельну ділянку та введення об'єкта в експлуатацію, як того вимагає чинне законодавство.

Колегія суддів звертає увагу, що на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві № 11252978 від 27.02.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у ОСОБА_3 виникло право власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення під магазин загальною площею 348,9 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто, заявляючи в позові вимогу про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна, позивач фактично оскаржує підставу набуття третьою особою права власності на це майно.

Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦПК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналогічна норма міститься й у ст. 19 чинного ЦПК України.

Отже, спірні правовідносини пов'язані з оспоренням реєстрації вже набутого права власності на об'єкт нерухомого майна третьою особою (ОСОБА_3) мають розглядатись за правилами ЦПК України, а тому висновок суду першої про розгляд справи в порядку адміністративного судочинства є помилковим.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 820/5999/16, від 16.01.2019 у справі № 2306/1280/12, від 23.01.2019 у справі № 808/703/18 та у справі № 815/5801/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про закриття провадження у справі задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.2018 скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Київської міської ради до державного реєстратора реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чекригіна О.В., реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСОБА_3, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 18.02.2019.