Справа № 400/3164/18
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 р. № 400/3164/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва, пр-т. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018

про:визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва (далі - відповідач) з вимогами:

1. визнати протиправною відмову відповідача в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу судді стаж роботи в прокуратурі Миколаївської області та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі;

2. зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання:

- роботу на посадах стажиста та помічника прокурора м. Миколаєва, старшого помічника прокурора Заводського району м. Миколаєва, старшого помічника, заступника Центрального району м. Миколаєва протягом 16 років 04 місяці 08 днів, а також 01 рік 10 місяців 26 днів - половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті.

- провести з 07 травня 2018 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання мені як судді у відставці виходячи з 90 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що оскаржуване рішення відповідача щодо неврахування до стажу роботи, необхідного для звільнення судді у відставку, періоду її роботи в прокуратурі та половину навчання на денному відділенні юридичного інституту, порушує її право , як судді, на відставку та на 90 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді. Крім того, позивач вказує що при звільненні з посади судді діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.0.2016р. № 1402-VIII. При цьому, посилаючись на Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010р., позивач зазначає, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку. Відсутність такої норми, зазначає позивач є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Крім того, позивач в позовній заяві посилається на Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) окремі положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. Виходячи з цього, позивач вважає що вона, як і інші судді, які були звільненні з посад у зв'язку з поданням заяв про відставку і яким відповідач зарахував період роботи на аналогічних посадах та період навчання у Вищому навчальному закладі до стажу роботи на посаді судді, має право на аналогічне зарахування періодів його роботи до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та на 90 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді.

Відповідач надав відзив на позов, в якому вказав, що позовні вимоги є задоволенню не підлягають, оскільки статтею 137 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.0.2016р. № 1402-VIII визначено вичерпний перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді. Зарахування іншої діяльності до стажу роботи судді, чинним законодавством не передбачено. Згідно з абзацом 4 п.34 розділу ХІІ вказаного вище Закону 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом,зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Зазначена норма застосовується при визначенні права на призначення довічного грошового утримання судді у відставці, але не на його розмір. Відповідач у відзиві звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 розділу І правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р. № 3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного Фонду України» щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за звільненням судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади (в даному випадку з 08.05.2018р. як вказує відповідач). Таким чином, відповідач вважає, що заява позивача про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не було допущено порушень при обчисленні стажу роботи на посаді судді та при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою від 20.12.2018 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

На підставі рішення Вищої Ради правосуддя від 27 березня 2018 року за № 989/0/15- 18 та у відповідності з наказом голови Апеляційного суду Миколаївської області від 02 травня 2018 року № 22/кс «Про відрахування судді Маркової Т.О. зі штату суду у зв'язку з виходом у відставку», ОСОБА_1 з 07 травня 2018 року звільнено з посади судді Апеляційного суду Миколаївської області у зв'язку з відставкою (а.с.16).

Після звільнення з посади, позивач звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання (грошове утримання) та надала до заяви необхідні документи, в тому числі, довідку бухгалтерії апеляційного суду Миколаївського області га довідку з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Стаж позивача чтаном на 07.05.2018 року складає 42 роки 08 місяців 03 дні, з яких 1 рік 10 місяців 26 днів - навчання на денному відділенні інституту та 16 років 04 місяця роботи на посадах, які відносяться до посади прокурорів.

Позивач вважає, що до стажу судді для визначення права на відставку та отримання і обчислення грошового утримання повинні увійти всі зазначені періоди.

Рішенням відповідача ОСОБА_1 з 08.05.2018 року призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, виходячи з 24 років 05 місяців 21 днів стажу на посаді судді, про що позивач дізналася у жовтні 2018 року. Не погодившись з розміром призначеного грошового утримання, позивач звернулася зі скаргою до вказаного управління в якій зазначала про неправильність проведеного нарахування та виклала вимоги провести перерахунок з часу призначення довічного утримання виходячи з 90 відсотків грошового утримання судді на відповідні посаді.

Відповідач листом від 27.10.2018 року відмовив ОСОБА_1 у перерахунку призначеного грошового утримання, не зарахувавши їй роботу в прокуратурі, за період з 01.08.1977 року по 08.12.1993 року, що складає 16 років 04 місяця 08 днів та половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту, в період з 01.09.1973 року по 23.06.1977 року, а саме 1 рік 10 місяці 26 днів.

Позивач вважає відмову відповідача у здійсненні перерахунку виходячи з 90 % відповідного грошового утримання протиправною, тому звернулась до суду з відповідним позовом.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про таке.

На час звільнення ОСОБА_1 з посади судді діяв Закону України від 2 червня 2016 року N 1402-У1І1 "Про судоустрій і статус суддів" (Закон N 1402-І11).

Як передбачено у частині першій статті 116 Закону N 1402-VІІІ, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.

До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя. Вищої ради юстиції. Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу (стаття 137 Закону N 1402-УІІ1.

Водночас, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 1402-У1І1 за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло надень їх призначення (обрання).

Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону N 2862-ХІІ Закону України «Про статус суддів» від 15.12.92 №2862-ХІІ зі змінами, внесеними законом від 24.02.94 №4015-ХІІ. (у редакції, чинній на час призначення мене на посаду судді) передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах. Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України. Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року N 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді; далі - постанова N 865) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Стаття 56 Закону N 1789-Х1І (чинного, на час призначення мене на посаду судді) містить понятья "прокурор", під яким слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів. їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі стажистами в органах прокуратури (частина п'ята статті 50-1 Закону N 1789-ХІІ).

В той же час, згідно із частиною 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів" (в редакції, яка була чинною станом на час набуття позвачем статусу судді та станом на час набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 7 липня 2010 року) для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Згідно із пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 7 липня 2010 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку.

Відсутність такої норми, на думку суду є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-УІІІ;

- пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-УІІІ та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ, визнані неконституційними згідно із вищенаведеним рішенням та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ. тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-УІІІ. а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-УШ, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-УІІІ, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку";

- не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання, із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачали.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право отримувати грошове утримання у відставці з урахуванням стажу роботи судді, стажу роботи в прокуратурі та половину навчання на денному відділенні юридичного інституту, що в загальній сумі складає 42 роки 08 місяців 03 дні, та на 90 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді.

Встановивши всі обставини справи суд вважає помилковим висновок відповідача з приводу відмови позивачу в зарахуванні до стажу роботи, необхідного для звільнення судді у відставку, періоду її роботи в прокуратурі та половину навчання на денному відділенні юридичного інституту, порушує її право , як судді, на відставку та на 90 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позовна заява є обґрунтованою та підтверджена матеріалами справи.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 9, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва (пр-т. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва () в зарахуванні ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) до стажу судді стаж роботи в прокуратурі Миколаївської області та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

3. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва (пр-т. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018, ) зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1), що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання:

- роботу на посадах стажиста та помічника прокурора м. Миколаєва, старшого помічника прокурора Заводського району м. Миколаєва, старшого помічника, заступника Центрального району м. Миколаєва протягом 16 років 04 місяці 08 днів, а також 01 рік 10 місяців 26 днів - половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті;

- провести з 07 травня 2018 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) як судді у відставці виходячи з 90 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва (пр-т. Богоявленський, 55-е,Миколаїв,545) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.), сплачений квитанцією від 17.12.2018р. № 78.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов