Справа № 540/73/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/73/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,

встановив:

Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому просить стягнути з останнього податковий борг по адміністративним штрафам та іншим санкціям за порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 23800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної фактичної перевірки господарської діяльності відповідача був складний акт, в якому зафіксоване порушення вимог податкового законодавства, а саме: проведення розрахункової операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 20,00 грн., реєстратор розрахункових операцій відсутній взагалі; реалізація алкогольних напоїв без придбання ліцензії; реалізація алкогольних напоїв на розлив закладом, що не має статусу ресторанного господарства (металевий контейнер). На підставі акту перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 22.08.2017р. №004011405 про застосування до відповідача адміністративний штраф та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 23800,00 грн. Оскільки відповідач не сплатив вказаний борг у встановлені законодавством строки, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу.

Ухвалою від 11 січня 2019р. провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні 25.01.2019р. о 10:00 год.

25 січня 2019р. у судове засідання сторони не з'явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. До суду надійшов відзив ФОП ОСОБА_1 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач просить залишити позов без розгляду з огляду на пропущення позивачем, субєктом владних повноважень, трьохмісячного строку звернення до суду, який встановлений ст. 122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що 28.11.2018р. припинена підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про що внесено запис №5000397 у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Враховуючи дану обставину ухвалою суду від 25.01.2019р. замінено первісного відповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 на належного відповідача - фізичну особу ОСОБА_1. Розгляд справи почато спочатку. Призначено судове засідання на 11:00 год. 15 лютого 2019р. та запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позовну заяву.

31 січня 2019р. позивачем подано до суду відповідь на відзив зі змісту якого вбачається, що позивач наполягає на задоволенні позову з огляду на положення норм податкового законодавства, зокрема посилається на строки передбачені ст.102 ПК України, відповідно до якої строк позовної давності складає 1095 днів.

05 лютого 2019р. до суду надійшло клопотання представника позивача про доручення до матеріалів справи виправлений текст відповіді на відзив. Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що позивачем виправлено описку, допущену у тексті відповіді на відзив, а саме на сторінці 2 абз.10-12 викладені у новій редакції: «Відповідно підпункту 59.1 статті 59 ПК України платнику податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) вручено податкову вимогу від 07.02.2018 №1539-17.

Право на стягнення податкового боргу платника виникає не раніше через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (ст. 95 ПК України).

Таким чином, направлення платнику податків податкової вимоги від 07.02.2018 №1539-17 надало контролюючому органу право на звернення до суду з позовною заявою про стягнення суми податкового боргу.»

08 лютого 2019р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, наданий відповідачем - фізичною особою ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається, що відповідач, ОСОБА_1, просить залишити позовну заяву без розгляду з огляду на пропущений строк звернення до суду щодо стягнення податкового боргу. Відповідач зазначає, що строк звернення до суду з даним позовом визначений ч.2 ст.122 КАС України. Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України, якщо грошове зобов'язання було нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Відповідач вважає, що законодавство не ототожнює процесуальні поняття «звернення контролюючого органу з позовом про стягнення податкового боргу» та «процедури стягнення податкового боргу». Адже за своєю правовою природою звернення контролюючого органу з позовом про стягнення податкового боргу є однією зі стадій процедури стягнення відповідного боргу. Таким чином, ст. 122 КАС України та п. 102.4 ст. 102 ПК України не можуть співвідноситися як загальна та спеціальна норма. На підставі викладеного та враховуючи, що податкова вимога була вручена 14.04.2018р. відповідач вважає, що строк звернення до суду з даним позовом сплинув 16.07.2018р. Таким чином, оскільки позов поданий до суду 08.01.2019р., податковий орган, на думку відповідача, пропустив строк звернення до суду.

12 лютого 2019р. до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_1 на відповідь на відзив, зі змісту якого вбачається, що відповідач наполягає на залишенні позовної заяви без руху.

15 лютого 2019р. представником позивача надано до суду відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 Зі змісту вказаної відповіді вбачається, що позивач звертає увагу на наявний узгоджений податковий борг та повноваження податкового органу щодо стягнення податкового боргу на підставі ПК України та в межах строків, визначених податковим законодавством.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 (рнокпп), займався підприємницькою діяльністю на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, виданого Генічеською районною державною адміністрацією Херсонської області від 06.05.1997р. №0000397. Взятий на податковий облік до Генічеської ОДПІ Головного управління ДФС від 25.05.2005р. №05-331. Згідно даних Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність відповідача припинена 28.11.2018р.

Судом встановлено, що 13.08.2017р. співробітниками податкового органу проведена фактична перевірка господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: Херсонська область, Генічеський район, с. Генічеська Горка, вул.. Набережна, 63-А; обєкт перевірки металевий контейнер зі столиками. За результатами проведеної перевірки складені акти №321/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 13.08.2017р., в якому зафіксовані порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст.ст.15, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та акт №112/21/22 від 13.08.2017р. про проведення контрольної розрахункової операції.

Зазначені акти отримані відповідачем та підписані останнім без зауважень.

На підставі акта перевірки №321/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 13.08.2017р. прийняте податкове повідомлення-рішення від 22.08.2017р. №004011405, яким до відповідача застосований адміністративний штраф та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 23800,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлене на адресу відповідача та отримане останнім 30.08.2017р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення №854.

Доказів скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2017р. №004011405 суду не надано.

Грошове зобовязання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 22.08.2017р. №004011405 відповідачем не сплачене у добровільному порядку у строки, визначенні законодавством України, тому податковий орган просить стягнути їх у судовому порядку.

Вирішуючи дані правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно зі ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Як встановлено судом, вищевказане податкове повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувалось в судовому або адміністративному порядку. Відповідачем не надано доказів оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку та його скасування.

Таким чином, грошове зобовязання, визначене вищевказаним податковим повідомленням-рішенням є узгодженими.

Оскільки грошове зобовязання не було сплачено платником у встановлений Законом строк, то воно набуло статусу податкового боргу платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Так, пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями ст.. 59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Судом встановлено, що 07.02.2018р. контролюючим органом виставлена вимога форми «Ф» №1539-17 на загальну суму 23801,00 грн., яка направлена на адресу відповідача та отримана 14.04.2018р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення №601.

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач є постійним боржником, що підтверджується копією інтегрованої картки платника податків. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

Щодо строків стягнення податкового боргу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В даному випадку таким законом є Податковий кодекс України.

Згідно з п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п.57.3 ст.57 КАС України).

Відповідно до п.102.4 ст.102 ПК України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Положеннями ст.95 ПК України передбачено, що Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Нормами Податкового кодексу України встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що податкова вимога була вручена відповідачу 14.04.2018р., отже право податкового органу на стягнення коштів виникло з 14.06.2018р., при цьому строк стягнення складає 1095 днів.

Аналогічна позиція щодо строків стягнення податкового боргу неодноразово була викладена Верховним судом, зокрема, у постановах від 27.03.2018р. у справі № 826/7280/15, від 05.02.2019р. у справі № 812/1298/17

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач фактично не заперечує проти факту узгодженості податкового зобовязання, не заперечує проти підстав нарахування податкового боргу, не наводить жодних обставин та не надає жодних доказів на спростування доводів податкового органу щодо наявності несплаченого податкового боргу. Невизнання позову аргументує лише пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано жодних доказів сплати вказаного податкового боргу або інших належних доказів, спростовуючих наведені позивачем доводи. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп ,09.05.1963 р.н., АДРЕСА_1, 75500) податковий борг по адміністративним штрафам та іншим санкціям за порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюну у сумі - 23 800 (двадцять три тисячі вісімсот) грн. (отримувач: код отримувача - 37934859, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банку - 899998, номер рахунку - 1113, код бюджету - 21081500 (місцевий бюджет Генічеської міської ради).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 111020300