Справа № 756/6176/18
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

22.01.2019 Справа № 756/6176/18
Ун.№756/6176/18
Пр.№2-а/756/37/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Ковган О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа: начальник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценко Андрій Леонідович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови №48012104 від 24.04.2018 року про накладення адміністративного стягнення, винесену начальником Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценком А.Л. в справі про адміністративне правопорушення за ст.188-13 КУпАП, ст.ст.68, 69, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та закриття провадження в даній справі.

Заявлені вимоги обґрунтовані наступним.

Приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.188-13 КУпАП третьою особою зазначено про порушення ним вимог ст.ст. 68, 69, 76 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-13 КУпАП, оскільки на час його призначення 15.07.2016 тимчасово виконуючим обов'язки директора ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива», дане підприємство вже знаходилося у скрутному фінансовому становищі через викликану економічну та політичну ситуацію в країні у 2014 році.

Настання форс-мажорних обставин підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України №2089 від 27.08.2014 року (який долучався до матеріалів зведеного виконавчого провадження). Вони не дозволили акціонерам ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива» виконати свої зобов'язання щодо фінансування проекту будівництва заводу. Виділення коштів та фінансування було призупинено.

18.09.2015 року постановою державного виконавця ВДВС Маловисківського РУЮ накладено арешт на майно та кошти підприємства, що містяться на рахунку АТ «Укрексімбанк», МФО 322313. В 2016 році зведене виконавче провадження було передано на виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у Кіровоградській області.

Таким чином, з вересня 2015 лише державним виконавцем здійснюється списанням коштів з рахунку ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива» та їх розподіл перед стягувачами, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає посилання державного виконавця на порушення ст.68, 69 Закону України «Про виконавче провадження» некоректним, оскільки дані норми визначають порядок та умови здійснення підприємствами відрахувань із заробітної плати боржника.

Щодо порушення ст.76 Закону України «Про виконавче провадження» та невиконання законних вимог державного виконавця, зазначив, що ним як керівником підприємства виконуються всі законні вимоги державного виконавця.

В оскаржуваній постанові зазначено про те, що позивачем не виконано вимоги державного виконавця щодо передачі державному виконавцю автомобілю «Тойота Кемрі» д.н.н. ВА 0599 ВВ. Вказує на те, що даний транспортний засіб дійсно не був переданий державному виконавцю, оскільки він перебуває у податковій заставі, обтяження було зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 26.02.2016 року за №15718049 Маловисківською ОДПІ ГУ ДФС України у Кіровоградській області, правонаступником якої є Новоукраїнська ОДПІ ГУ ДФС України у Кіровоградській області. Згоди заставодержателя на відчуження цього транспортного засобу відсутня. З цих підстав передати вказаний автомобіль державному виконавцю позивач не міг.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-13 КУпАП, у зв'язку з чим оскаржувана постанова має бути скасована, а провадження у справі закрито.

Крім того, просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, зважаючи на поважні причини його пропуску, оскільки оскаржувану постанову позивач отримав лише 07.05.2018 року засобами поштового зв'язку.

Ухвалою суду від 25.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній.

Відповідач надав суду відзив, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначаючи, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходиться зведене виконавче провадження №48012104 про стягнення з ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива» на користь держави, фізичних та юридичних осіб грошових коштів на суму більше 1 300 000 грн., в тому числі виконавчі провадження про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. В ході виконавчого провадження коштів та майна, на які державним виконавцем звернуто стягнення не достатньо для задоволення вимог всіх стягувачів. Також в ході виконавчого провадження встановлено, що за боржником зареєстровано рухоме майно, а саме автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, який знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Хрещатик, 34 за місцезнаходженням органу управління юридичної особи. 25.07.2016 року державним виконавцем описано та арештовано вказаний автомобіль та передано його на відповідальне зберігання т.в.о. директора ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива» ОСОБА_3 та повідомлено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну описаного і арештованого майна. 08.12.2016 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві на виконання доручення направлено вимогу, якою зобов'язано зберігача майна надати описане та арештоване майно ДП «Сетам» для його реалізації. Згідно Акту державного виконавця від 16.12.2016 року ОСОБА_3 майно не передав, надавши письмові пояснення про те, що така передача майна неможлива у зв'язку з перебуванням транспортного засобу у податковій заставі. Після цього на неодноразові вимоги державного виконавця від ОСОБА_3 надходили аналогічні відписки про неможливість передачі майна на реалізацію. Цими діями ОСОБА_3 здійснює приховування описаного та арештованого майна. У зв'язку з загрозою розтрати та відчуження нерухомого майна, у зв'язку з його неналежним зберіганням (приховуванням) виникла необхідність у зміні зберігача майна. У зв'язку з чим державний виконавець 13.03.2018 року направив ОСОБА_3 вимогу про явку до відділу примусового виконання рішень 27.03.2018 року для проведення виконавчих дій, пов'язаних зі зміною зберігача транспортного засобу, а також необхідністю надати автомобіль. Дану вимогу отримано ОСОБА_3 17.03.2018 року. 26.03.2018 року від нього надійшли пояснення, в яких він зазначив про відсутність підстав для зміни зберігача майна. 27.03.2018 року державним виконавцем складено акт про те, що ОСОБА_3 не надано вказаний вище автомобіль для проведення виконавчих дій. Такі дії ОСОБА_3 вказують на невиконання ним законних вимог державного виконавця та вчинення правопорушення, пеередбаченого ст.188-13 КУпАП. 28.03.2018 року державним виконавцем направлено виклик для складання адміністративного протоколу ОСОБА_3 на 12.04.2018 року. Останній у визначену дату не з'явився, надав письмові пояснення щодо причин неявки та невиконання вимог державного виконавця. У зв'язку з тим, що поважних причин не виявлено, державним виконавцем 12.04.2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.188-13 КУпАП. 24.04.2018 року начальником Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценком А.Л. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за порушення ст.188-13 КУпАП. Відповідач вказує на те, що у державного виконавця були всі підстави звернути стягнення на транспортний засіб, оскільки право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення коштів, вартість предмету застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, заперечень щодо реалізації предмета застави від заставодержателя не надходило. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 25.05.2018 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача та третя особа до суду не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне.

24.04.2018 року начальником Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценком А.Л. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за порушення ст.188-13 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним у тому, що ним порушено вимоги ст.ст.68, 69, 76 Закону України «Про виконавче провадження», не виконано законну вимогу державного виконавця та не надано автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 для проведення виконавчих дій, пов'язаних зі зміною зберігача даного описаного та арештованого майна.

Відповідно до ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно зі ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З позовом про скасування постанови ОСОБА_3 звернувся 11.05.2018 року, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови отримав поштою лише 07.05.2018 року. З цих підстав просив поновити строк звернення до адміністративного суду. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.57), копію постанови отримано 02.05.2018 року. З цих підстав, суд вважає поважними причини пропуску визначеного Законом десятиденного строку на оскарження постанови та вважає правильним його поновити.

Вирішуючи заявлені вимоги по суті суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходиться зведене виконавче провадження №48012104 про стягнення з ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива» на користь держави, фізичних та юридичних осіб грошових коштів на суму більше 1 300 000 грн., в тому числі виконавчі провадження про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

ОСОБА_3 з 15.07.2016 року обіймає посаду тимчасово виконуючого обов'язки директора ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива».

В ході здійснення виконавчих дій по вищевказаному виконавчому провадженню коштів та майна, на які державним виконавцем звернуто стягнення не достатньо для задоволення вимог всіх стягувачів.

18.09.2015 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно та кошти підприємства, що знаходяться на рахунку в АТ «Укрексімбанк».

18.09.2015 року державним виконавцем накладено арешт на все рухоме майно ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива».

В ході виконавчого провадження встановлено, що за боржником зареєстровано рухоме майно, а саме автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, який знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Хрещатик, 34 за місцезнаходженням органу управління юридичної особи.

26.02.2016 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження даного транспортного засобу на підставі Акту опису і арешту майна від 23.02.2016 року Маловисківської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області.

25.07.2016 року державним виконавцем описано та арештовано вказаний автомобіль та передано його на відповідальне зберігання т.в.о. директора ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива» ОСОБА_3 та повідомлено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну описаного і арештованого майна.

08.12.2016 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві на виконання доручення направлено вимогу, якою зобов'язано зберігача майна надати описане та арештоване майно ДП «Сетам» для його реалізації. Згідно Акту державного виконавця від 16.12.2016 року ОСОБА_3 майно не передав, надавши письмові пояснення про те, що така передача майна неможлива у зв'язку з перебуванням транспортного засобу у податковій заставі.

Після цього на неодноразові вимоги державного виконавця від ОСОБА_3 надходили аналогічні пояснення про неможливість передачі майна на реалізацію.

Відповідач вважав, що такі дії ОСОБА_3 свідчать про приховування описаного та арештованого майна. У зв'язку з загрозою розтрати та відчуження нерухомого майна, у зв'язку з його неналежним зберіганням (приховуванням) у державного виконавця виникла необхідність у зміні зберігача майна.

У зв'язку з чим державний виконавець 13.03.2018 року направив ОСОБА_3 вимогу про явку до відділу примусового виконання рішень 27.03.2018 року для проведення виконавчих дій, пов'язаних зі зміною зберігача транспортного засобу, а також необхідністю надати автомобіль.

Дану вимогу отримано ОСОБА_3 17.03.2018 року.

26.03.2018 року від нього надійшли пояснення, в яких він зазначив про відсутність підстав для зміни зберігача майна. 27.03.2018 року державним виконавцем складено акт про те, що ОСОБА_3 не надано вказаний вище автомобіль для проведення виконавчих дій.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 18 частини третьої статті 18 Закону № 1404 встановлено право виконавця вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Частиною 4 цієї ж статті Закону встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Положеннями статті 188-13 КУпАП встановлено, що невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах своїх повноважень та у спосіб визначений законодавством.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту вимоги державного виконавця від 13.03.2018, державний виконавець вимагає з'явитись 27.03.2018 року до відділу та надати автомобіль для проведення виконавчих дій, а саме зміни зберігача майна, у зв'язку з загрозою розтрати, відчуження описаного та арештованого майна та його неналежним зберіганням (приховуванням). Дана вимога не містить посилань на усунення порушень законодавства про виконавче провадження з боку позивача, а також інших порушень, які передбачені диспозицією статті 188-13 КУпАП.

При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів дій позивача, які б могли призвести до таких наслідків. Посилання державного виконавця на такі загрози ґрунтуються на припущеннях. На всі вимоги державного виконавця Соляніним О.В. аргументовано повідомлено про причини ненадання на реалізацію транспортного засобу (перебування майна у податковій заставі та відсутність згоди органу ДФС).

Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок звернення стягнення на заставлене майно.

Так, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Відповідно до п. 88.1. ст. 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків (підприємством) своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, було передано у податкову заставу.

Так, 23.02.2016 року Маловисківською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснено акт опису й арешту в податкову заставу автомобіля TOYOTA CAMRY 3.5L A/T S/D PREMIUM, д/н НОМЕР_1. Дане обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 26.02.2016 року за №15718049.

Дійсно податкова застава виникла пізніше ніж набрало сили рішення суду про стягнення коштів з боржника.

Разом з тим, визначаючи вартість рухомого майна в 2018 році, державний виконавець керувався звітом про його оцінку, здійсненим станом на 07.11.2016 року. Посилання на відсутність заперечень заставодержателя щодо реалізації майна є необґрунтованим, оскільки правова конструкція ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає про наявність згоди заставодержателя. На думку суду, така згода має бути виражена шляхом зазначення про неї у офіційних документах, що містяться в матеріалах виконавчого провадження і не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Наказом Міністерства фінансів України № 576 від 16.16.2017 встановлено, що у разі здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу платник податків несе відповідальність відповідно до закону.

Згода, заставодержателя - Новоукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області (що є правонаступником Маловисківської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області) на момент прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності державним виконавцем не отримана.

При цьому, суд враховує те, що згідно листа Новоукраїнського управління ГУ ДФС у Кіровоградській області від 04.01.2019 року, станом на 01.01.2019 року ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива» має податковий борг у розмірі 31 098,83 грн. та борг по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 679 515,28 грн. З огляду на таку суму боргу Навоукраїнське управління не надає згоду на відчуження описаного в податкову заставу транспортного засобу.

Щодо порушень ОСОБА_3 вимог ст.ст.68, 69 Закону України «Про виконавче провадження», суд зауважує, що стаття 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначає умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а стаття 69 - порядок та строки відрахувань із заробітної плати , пенсії, стипендії та інших доходів боржника. Боржником у зведеному виконавчому провадженні є юридична особа - ПрАТ «Завод з виробництва ядерного палива». У постанові про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності не зазначено про те, в яких саме його діях як керівника боржника містяться порушення вказаних вимог Закону.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідачем не доведено доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не враховано його пояснень, не перевірено розміру податкових зобов'язань боржника перед державою, що забезпечені податковою заставою, а також не запитано згоди заставодержателя на реалізацію майна, що перебуває у заставі.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінивши всі забрані у справі докази, суд вважає правильним задовольнити заявлені у справі вимоги частково, скасувати постанову начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка Андрія Леонідовича № 28012104 від 24.04.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.188-13 КУпАП, надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи)

На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 159 - 162, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа: начальник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценко Андрій Леонідович про скасування постанови про накладення адміністративного стягненнязадовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка Андрія Леонідовича № 28012104 від 24.04.2018 року.

Скасувати постанову начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка Андрія Леонідовича № 28012104 від 24.04.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.188-13 КУпАП.

Матеріали справи направити на новий розгляд до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: А.М.Майбоженко