Справа № 461/6586/18
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6586/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.

з участю:

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (79007, АДРЕСА_1) до поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19), Управління патрульної поліції у Львівській області (79053, м.Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 30 серпня 2018 року інспектором роти 1 батальйону З УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_2 було винесено постанову серії BP №025981 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважаю постанову, винесену 30 серпня 2018 року серії BP №025981 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_3 дорожнього руху він не порушував, а дії Інспектора Посацького Р. В. при її винесенні протиправними. Оскільки, інспектором Посацьким Р. В. при накладені стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з'ясовано чи винен ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також не з'ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справ.

Просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №025981, винесену 30.08.2018 року поліцейського роти №1 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження по справі - закрити. Просить визнати дії поліцейського роти №1 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_2, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Ухвалою суду від 04.09.2018 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. /а.с.10/.

Ухвалою судового засідання занесеної в протокол судового засіданні від 17.10.2018 р. до розгляду справи залучено в якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Львівській області. /а.с.13/.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, оскільки подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задоволити.

Відповідач поліцейський Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_4 управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відзив на позов та у разі наявності заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - заяву разом із запереченнями до суду не надали.

Тому у відповідності до ст.205 КАС України суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача та представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Суд встановив, що 30 серпня 2018 року інспектором роти 1 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_2 було винесено постанову серії BP №025981 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, ЗАЗ- DAEWOO SENS, 30 серпня 2018 року о 02 год. 45 хв. у м. Львів перехрестя пл. Галицька - ОСОБА_5 здійснив рух на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Із вказаною постановою позивач не погоджується. Оскільки, як вбачається із змісту позовної заяви, 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 рухався з пл. Соборна в сторону вул. Галицька. На вул. Галицька, ОСОБА_1 зупинився на червоний знак світлофора. Коли увімкнулось зелене світло, ОСОБА_1 здійснив поворот на ліво, а саме на вул. ОСОБА_5. Працівники патрульної поліції зупинили позивача по вул. Кн. Романа на заборонений знак «Зупинка заборонена», чим, на думку позивача, порушили п.3.34 ПДР України. Зупинившись, до ОСОБА_1 підійшов працівник поліції, який не представився та не показав жодних документів, проте запитав у нього чи він кудись поспішає. Далі не надавши жодних пояснень повідомив позивачу, що він проїхав на червоний знак світлофора та попросив показати документи, що посвідчують особу водія та техпаспорт. Коли позивач показав документи, а саме посвідчення водія та техпаспорт, працівник поліції взяв у ОСОБА_1 вказані документи з рук та повідомив, що буде складати постанову та пішов у автомобіль патрульної поліції. Не погодившись із таким рішенням патрульної поліції, позивач вийшов із свого автомобіля та підійшов до автомобіля працівників патрульної поліції та попросив надати йому докази фото та відео фіксації вчиненого правопорушення. На що, другий з працівників поліції в грубій формі сказав позивачу «Іди сюда» та почав погрожувати, що складе рапорт, який додасть до вказаної постанови та керувався ст. 251 проте не вказав якого саме закону, про що є відео зняте на телефон позивача. Коли позивач намагався надати пояснення, адже не порушував ПДР, відповідач повідомив, що в постанові не передбачено надання пояснень, а лише потрібен підпис позивача, тому отримуючи копію постанови ОСОБА_1 лише сказав, що з нею незгідний та буду оскаржувати це в суді.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до пп. 8.7.3 «е» ОСОБА_3 дорожнього руху червоний сигнал світлофора забороняє рух.

Як вбачається із оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції, при винесенні такої не були досліджені докази, на яких ґрунтується його висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним ОСОБА_3 дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, відповідач, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху. У матеріалах справи відсутні докази фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 30.08.2018 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення від 30.08.2018 року серії ВР №025981.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про визнання дії поліцейського роти №1 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_2, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними, слід відмовити. Оскільки, місцевий загальний суд, як адміністративний суд, за результатами розгляду справи не має права виносити рішення про визнання дій протиправними, так як, ч.3 ст.289 КАС України передбачає чіткий перелік рішень, які суд приймає за результатами розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що вони підлягають задоволенню.

Згідно ст. 139 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 72, 77, 90, 139, 286, 243 КАС України, ст.ст.122, 222, 245, 251, 280 КУпАП, Правилами дорожнього руху, суд,

ухвалив:

адміністративний позов ОСОБА_1 (79007, АДРЕСА_1) до поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19), Управління патрульної поліції у Львівській області (79053, м.Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, - задоволити частково.

Скасувати постанову поліцейського в1 р1 б3 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №025981 від 30.08.2018 р. відносно ОСОБА_1, за ч.2 ст.122 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.01.2019 р.

Суддя: О.Р. Юрків.