Справа № 160/9001/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2019 року Справа № 160/9001/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, -
28 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просить:
визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходяться на території Олександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області;
В обґрунтування позову позивач зазначив, що у жовтні 2018 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту, яка знаходяться на території Олександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, до якої були додані графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
Листом від 25.10.2018 року відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу з тим мотивуванням, що запитувана земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення.
Однак, згідно відповіді від ДП «Новомосковське лісове господарство» позивач дізнався, що запитувана ним земельна ділянка не входить до складу земель Державного лісового фонду ДП «Новомосковський лісгосп», а тому позивач стверджує, що дії відповідача щодо відмови надати йому дозвіл на розроблення документації із землеустрою є протиправними, вказана відмова є немотивованою та не відповідає ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України.
Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
25 січня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній повідомив, що під час детального огляду матеріалів позовної заяви, листа-відповіді ДП «Новомосковське лісове господарство» №177 від 12.10.2018 року та відомостей наданих відділом у Дніпровському Держгеокадастрі у Дніпропетровській області відповідно до планово-картографічних матеріалів та державної статистичної звітності, - спірна земельна ділянка на території Олександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту відноситься до земель державної форми власності та є за категорією землями сільськогосподарського призначення.
Наразі вбачається, що земельна ділянка не входить до складу земель лісогосподарського призначення.
З урахуванням викладеного представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.
Дослідивши матеріали, справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.
У жовтні 2018 року ОСОБА_2 - позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що розташована на території Олександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
До заяви позивачем було додано:
копія ідентифікаційного коду;
графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки;
копія посвідчення учасника бойових дій.
Листом відповідач повідомив позивача, що за наявними у Головному управлінні планово-картографічними матеріалами, запитувана земельна ділянка на території Олександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області належить до земель лісогосподарського призначення, розпорядження якими знаходиться поза межами компетенції Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
Отримавши зазначену відповідь, позивач звернувся із запитом до ДП «Новомосковське лісове господарство».
Листом від 12.10.2018 року №177 ДП «Новомосковське лісове господарство» повідомило позивача, що зазначена земельна ділянка не входить до складу земель Державного лісового фонду ДП «Новомосковський лісгосп».
Вирішуючи позовні вимоги по суті суд виходить з того, що частиною 1 статті 3 та частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Відповідно до частини 1 статті 33 Земельного кодексу України, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Відповідно до статті 16 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до п. (б) ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.
Згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до пп. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 р. № 308, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.
Згідно зі статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.
За змістом ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідач безпідставно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, що і не заперечується представником відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у розмірі 1409,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення документації із землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га, за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту та знаходиться на території Олександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
Присудити на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1409,60 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

08 лютого 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник