Справа № 540/2671/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2671/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участі: представника позивача - Матвєєнко І.А.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - позивач, ГУ ДФС) звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з платника податків ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 3530,01 грн. та по військовому збору до державного бюджету в сумі 3 901,65 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ГУ ДФС зазначило, що воно є контролюючим органом, уповноваженим на здійснення заходів щодо забезпечення погашення податкового боргу. Вказує, що пп.20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пояснень позивача, відповідач станом на 11.06.2018 року має податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, з урахуванням переплати в сумі 9645,50 грн., у сумі 3530,01 грн. який виник починаючи з 10.02.2017 року за рахунок несплати узгоджених податкових зобов'язань, які нараховані згідно податкових повідомлень-рішень:

-від 20.12.2016 року № на суму 12056,87 грн., та № на суму 170,00 грн., прийнятих на підставі акту перевірки від 31.08.2016 року №671/21-03-13-05/НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питання оподаткування доходу, отриманого платником податків ОСОБА_3 в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року".

Згідно п.129.1.2 ст. 129 Податкового кодексу України нарахована пеня в сумі 948,64грн.

Також, позивач зазначає, що за ОСОБА_3 рахується податковий борг по військовому збору у сумі 3901,65 грн., який виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов'язань, які нараховані згідно податкового повідомлення-рішення:

- від 20.12.2016 року № на суму 3617,06 грн., прийнятого на підставі акту перевірки від 31.08.2016 року №671/21-03-13-05/НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питання оподаткування доходу, отриманого платником податків ОСОБА_3 в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року".

Згідно п.129.1.2 ст. 129 Податкового кодексу України нарахована пеня в сумі 948,64грн.

Згідно ст. 59 Податкового кодексу України боржнику направлено податкову вимогу від 29.06.2017 року №997-17 на суму 7431,66 грн.

Ухвалою суду від 02.01.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 31.01.2019 року.

02.01.2019 року судом, на виконання вимог ч.3 ст. 171 КАС України направлено запит до Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, щодо місця проживання ОСОБА_3

Згідно відповіді зазначеного органу ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. Тобто особа зареєстрована за адресою відмінною від тої, що вказана податковим органом у позові.

У зв'язку з викладеним, судом було повторно направлено на встановлену адресу відповідача ухвалу суду про відкриття провадження у справі.

25.01.2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позов, у якому він заперечує проти заявлених позовних вимог виходячи з наступного. Так, ОСОБА_3 стверджує, що йому до моменту отримання ухвали суду не було відомо ані про проведення перевірки, результати якої оформлені актом №671/21-03-13-05/НОМЕР_1 ані про визначені податковим органом суми податкового боргу у зв'язку з тим, що з 2015 року він проживає за адресою, відмінної від тої, на яку йому надсилалась кореспонденція податковим органом. Зазначає, що суми військового збору та податку на доходи фізичних осіб, визначені в акті перевірки №671/21-03-13-05/НОМЕР_1 були сплачені ним ще до проведення перевірки. В додаток до відзиву надає, серед іншого, копії квитанцій про сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Підсумовуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

31.01.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю ознайомитись з відзивом на позов та виготовити відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 31.01.2019 року клопотання позивача задоволено, розгляд справи відкладено на 14.02.2019 року.

В судове засідання, призначене на 14.02.2019 року сторони з'явились.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, викладених в позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала. Свою правову позицію обґрунтовувала протиправністю висновків перевірки, за наслідками якого ОСОБА_3 обраховано суму, заявлену позивачем до стягнення, а також порушеннями процедури узгодження податкового боргу.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини ( п.п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ).

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 цього Кодексу, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 31.08.2016 року податковим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання оподаткування доходу, отриманого платником податків ОСОБА_3 в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

В акті перевірки №671/21-03-13-05/НОМЕР_1 від 31.08.2016 відповідач дійшов наступних висновків. Так, встановлено порушення ОСОБА_3 пп.164.2.10 п.164.2 ст. 164 ПК України - платником податку у 2015 році не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у розмірі 192910,00 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 9645,50 грн. Також встановлено факт неподання до Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області податкової декларації про майновий стані доходи за 2015 рік та порушення підпункту 1.4 п.16 прим.1 підрозд. 10 розд ХХ ПК України, що призвело до не нарахування та несплати військового збору за 2015 рік у сумі 2893,65 грн.

На підставі висновків вказаного акту перевірки №671/21-03-13-05/НОМЕР_1 від 31.08.2016 року позивачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 20.12.2016 року, яким до відповідача застосована штрафна санкція у сумі 170 грн. за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування";

- № від 20.12.2016 року, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Військовий збір" на суму 3617,06 грн. (з них 2893,65 грн. за основним зобов'язанням, 723,41 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № від 20.12.2016 року, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на суму 12056,87 грн. (9645,50 грн. - за податковим зобов'язанням, 2411,37 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Суми податкового боргу за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, окрім суми 9645,50 грн. за платежем за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" лягли в основу податкової вимоги форми "Ф" №997-17 від 29.06.2017 року та залишаються не сплаченими станом на дату прийняття даного рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За правилами пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України (станом на дату складення актів про проведення зазначених перевірок) документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З висновків Верховного Суду України викладених ним в рішеннях: від 27.01.2015 справа №21-425а14, від 16.02.2016 №21-2749а15 вбачається, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України.

З аналізу зазначених норм Податкового кодексу України вбачається, що з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Як встановлено судом зі змісту акту про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 31.08.2016 року позивач стверджує, що наказ №650 від 15.08.2016 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення №582/21-03-13-05 від 15.08.2016 року надіслано ОСОБА_3 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 16.08.2018 на адресу: АДРЕСА_1. Однак доказів здійснення позивачем відповідного направлення суду не надано, незважаючи на те, що податковому органу відомо про твердження ОСОБА_3 про не направлення на його адресу будь-яких документів з приводу проведення перевірки.

Таким чином, контролюючим органом не доведено дотримання ним вимог наведених норм Податкового кодексу України, що зобов'язують податковий орган розпочати проведення невиїзної перевірки лише після отримання повідомлення про вручення поштового відправлення. Початок перевірки без дотримання зазначеного обов'язку порушує право платника податку надавати матеріали, які можуть бути підставами для висновків під час проведення перевірок, оскаржувати її результати та надавати пояснення.

Окрім зазначеного, як вже вказувалось судом вище за текстом, в акті перевірки, позивач, серед іншого, стверджує, що ОСОБА_3, отримавши дохід у вигляді спадщини не перерахував до бюджету податок на доходи фізичних осіб на суму 9645,50 грн. та не сплатив до бюджету військовий збір за 2015 рік у сумі 2893,65 грн.

Зазначені висновки акту повністю спростовані наданими відповідачем копіями квитанцій №282 від 04.03.2015 року на суму 9645,50 грн. з призначенням платежу: "*;101;; Податок на доходи фізичних осіб, що сплачугться за результатами річного , ОСОБА_3;;;" та квитанції №283 від 04.03.2015 року на суму 2893,65 грн. з призначенням платежу: "*;101;; Військовий збір, ОСОБА_3;;;"

Реквізити вказані в перелічених квитанціях порівняно судом з реквізитами для сплати військового збору та податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, що містяться на податкових повідомленнях рішеннях № та № від 20.12.2016 року, якими податковий орган визначив відповідачу суму податкового зобов'язання, та встановлено їх ідентичність. Отже, суми військового збору 2893,65 грн. та податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування 9645,50 грн. були сплачені на призначені для відповідних зарахувань рахунки ще 04.03.2015 року, тобто більш ніж за 1 рік та 5 місяців до проведеної позивачем перевірки.

Вказане свідчить про очевидну безпідставність частини висновків податкового органу, викладених в акті №671/21-03-13-05/НОМЕР_1 від 31.08.2016 року, а саме, щодо того, що отримавши дохід у вигляді спадщини ОСОБА_3 не перерахував до бюджету податок на доходи фізичних осіб на суму 9645,50 грн. та не сплатив до бюджету військовий збір за 2015 рік у сумі 2893,65 грн.

Більш того, з наявного в матеріалах справи витягу з інтегрованої картки платника ОСОБА_3 за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування" (а.с.19) встановлено, що станом на 31.12.2016 року на рахунку відповідача обліковується переплата у сумі 9645,50 грн., що свідчить про обізнаність позивача з тим, що кошти у зазначеному розмірі були сплачені ОСОБА_3 до проведеної перевірки.

Доводи позивача стосовно того, що військовий збір у сумі 2893,65 грн. не був сплачений відповідачем, обґрунтовані відсутністю відомостей про сплату за відповідним платежем в інтегрованій картці, суд не бере до уваги в силу того, що квитанція про сплату №283 від 04.03.2015 року з відповідними реквізитами свідчить про протилежне, а організація діяльності з ведення оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно п.1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422, покладена на органи Державної фіскальної служби України.

Пунктом 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України (в редакції станом на дату його складання) передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.(п.86.1 ст. 86 ПК України)

Пунктами 86.7- 86.8 ст. 86 ПК України (в редакції станом на дату складання акту) встановлено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З вже наведеного акту перевірки вбачається, що він складений 31.08.2016 року.

З конверта, який також міститься в матеріалах справи (індексний номер поштового відправлення: 73 7) видно, що зазначений акт надісланий на ім'я відповідача 06.09.2016 року за адресою: Кіндійське шосе, 40, кв.69, м. Херсон.

Поштове відправлення з актом перевірки не було вручено відповідачу, датою невручення, яка зазначена на конверті є 06.10.2016 року.

Податкові повідомлення-рішення №№, , прийняті Херсонським ОДПІ ГУ ДФС 20.12.2017, тобто через 14 місяців після проведеної перевірки.

Зазначені факти є суттєвими недоліками здійсненої податковим органом перевірки (Акт перевірки від 31.08.2016 року №671/21-03-13-05/НОМЕР_1), а тому не можуть залишитися без уваги суду навіть за умови, що наразі податкові повідомлення-рішення не оскаржені.

29.06.2017 року позивачем сформовано та надіслано на ім'я ОСОБА_3 податкову вимогу, рекомендоване поштове відправлення з якою повернулось на адресу позивача не врученим з відміткою про закінчення строку зберігання.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (підпункт 14.1.153 пункту 14.1); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1); податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1).

З наявної в матеріалах справи довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Херсонській області від 05.12.2017 року (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_3 не значиться за адресою: АДРЕСА_2.

Також факт того, що ОСОБА_3 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується відповіддю відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради №1621/191 від 12.01.19 (а.с.40).

Останній раз актуальність зазначеної адреси підтверджена відповіддю на запит податкового органу, датована 28.01.2016 року.

Окрім зазначеного на неотриманні акта перевірки, податкових повідомлень рішень та податкової вимоги наполягає й сам відповідач.

Згідно з пунктом 58.2 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

З матеріалів справи вбачається, що акт перевірки №671/21-03-13-05/НОМЕР_1 від 31.08.2016 року, податкові повідомлення-рішення №№ , , від 20.12.2016 та податкову вимогу №997-17 від 29.06.2017 року позивач надіслав за адресою, за якою проживання (реєстрація) ОСОБА_3 не підтверджена.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні, а позивач не надав доказів надіслання (вручення) ОСОБА_3 акта, податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги за належною адресою, що свідчить про їх неотримання відповідачем.

Статтею 95 Податкового кодексу України встановлено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що визначене податковими повідомленнями-рішеннями від 20.12.2016 №, , грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у сумі 3 530,01 грн. та з військового збору у сумі 3901,65 грн. є неузгодженим, оскільки вказані податкові повідомлення-рішення, акт на підставі, яких він винесений та податкова вимога позивачем не отримані, що, в свою чергу, свідчить про відсутність у нього податкового боргу, а у податкового органу права на його стягнення. До того ж надані відповідачем докази свідчать про очевидну необґрунтованість частини висновків контролюючого органу, які лягли в основу визначеної відповідачу податкового боргу.

Частиною 1 ст. 77 КАС України, в редакції Закону України № 2147 - VІІІ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки, позивачем не надано до суду документи, які підтверджують наявність у ОСОБА_3 узгодженого грошового зобов'язання, а судом встановлені суттєві порушення порядку проведення перевірки та помилковість частини її висновків за наслідками якої прийняті податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, які не отримані відповідачем, тому суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 лютого 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 111020300