Справа № 606/1915/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/665/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Малярчука В.В. в м. Теребовля, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з вимогами про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 22 липня 2018 року НК №831680, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді 425 грн. штрафу, та закриття провадження.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він 22 липня 2018 року о 19 год. 50 хв. не керував автомобілем марки «Ауді 80» д.н.з. НОМЕР_2 та не порушував п. 2.1 «А» ПДР України. Вважає, що постанова винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 28.11.2018 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано оскаржувану постанову відповідача. Суд дійшов до такого висновку з урахуванням того, що відповідачем не було представлено жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу. Просить оскаржуване рішення суду скасувати та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що 22.07.2018 позивач по вул. Грушевського в смт. Микулинці керував транспортним засобом без посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР. Посилання позивача на те, що обставини вказані в постанові є надуманими та не відповідають дійсності, є абсолютно безпідставними. Позивач в тексті позову вказує, що він в цей день неодноразового керував належним йому транспортним засобом і мав при собі всі документи, включаючи посвідчення водія, і жодного разу не був зупинений працівниками поліції. Даним твердженням позивач нахабно намагається ввести суд в оману, тому що у вказаний день позивач зупинявся працівниками поліції та на нього окрім вказаної постанови було винесено ще і протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується записом нагрудної камери поліцейського, який долучений до справи в Тереболянському районну суді і з тих підстав не може бути долучений до вказаної справи. Звертає увагу на той факт, що Теребовлянським районним судом Тернопільської області при винесенні рішення не вказано про те, що провадження по адміністративній справі закрито. Даний факт являється грубим порушенням норм процесуального права, оскільки відкритим залишається питання завершення справи та прийняття кінцевого рішення по встановленню вини правопорушника. Оскільки рішенням суду лише скасовано постанову поліцейського, то дані питання залишаються невирішеними. Також в рішенні суду не зазначено жодного слова про відсутність вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення та реабілітуючі для нього обставини.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційні скарги в межах їх доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії НК №831680 від 22 липня 2018 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП оскільки 22 липня 2018 року о 19:51 год. керував транспортним засобом марки «Ауді 80» д.н.з. НОМЕР_2 без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді накладення штрафув розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Істотною ознакою презумпції невинуватості є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі. Це означає також неможливість перекладання ініціативи в дослідженні всіх обставин справи на осіб, притягуваних до відповідальності на стадії розгляду справи, і обов'язковість дослідження всіх обставин справи стороною-ініціатором.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до абзацу 23 п. 1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно підпункту «а» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пункт «а» 2.4 ПДР визначає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Як стверджує позивач, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він 22 липня 2018 року о 19 год. 50 хв. не керував автомобілем марки «Ауді 80» д.н.з. НОМЕР_2 та не порушував п. 2.1 «А» ПДР України.

В той же час матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б вказували на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджений доказами, то при таких обставинах у позивача відсутні діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення та є підставою залучення його до відповідальності, передбаченої санкцією частини 1 статті 126 КУпАП, відтак позовні вимоги щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК №831680 від 22.07.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 4 статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір, однак при цьому не врахував того, що скасовуючи рішення суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності він одночасно має право закрити справу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд визнає можливим, у зв'язку із неповнотою резолютивної частини рішення суду, змінити його шляхом внесення доповнення до цієї частини рішення.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2018 року у справі № 606/1915/18 змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини цього рішення словами «і закрити справу про адміністративне правопорушення.».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 14.02.2019.