Справа № 520/498/19
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2019 р. № 520/498/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного військового комісаріата, Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати п. 14 протоколу №94 від 21.09.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язати Харківський Обласний Військовий Комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно: ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014; зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог: ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідачів є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачам рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та була отримана ІНФОРМАЦІЯ_1 24.01.2019, Міністерством оборони України 29.01.2019 про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

31.01.2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 до канцелярії суду було подано відзив на позов, в якому зазначено, що дії відповідача є правомірними та такими що відповідають вимогам діючого законодавства.

05.02.2019 Міністерством оборони України до канцелярії суду було подано відзив на позов, в якому зазначено, що дії відповідача є правомірними та такими що відповідають вимогам діючого законодавства.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Позивач - з 31.10.1985 по 23.12.1986 проходив військову службу у Збройних силах, що підтверджується копією військового квітка.

Під час проходження військової служби позивач отримав тяжкі поранення, у зв`язку з чим, йому 16.02.2016 року встановлена ІІІ група інвалідності з причин поранення, контузії та захворювання, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 19 лютого 2016 року серії 12ААА №104989.

Позивач звертався до ХОВК с заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому IIІ групи інвалідності у 2016 році з причин поранення, контузії та захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено в складанні висновку та направлення його на адресу Міністерства оборони України.

Оскаржуючи дану бездіяльність відповідачів, позивач звернувся до суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/825/18, яке набрало законної сили, визнано бездіяльність ХОВК та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок на адресу МОУ про виплату позивачу ОГД згідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою №975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги...» та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/825/18 встановлено, що позивачем подано повний перелік документів передбачений п.11 Порядку 975 в тому числі і документацію про обставини поранення та позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку №975, дані обставини в силу ч. 4 ст. 78 КАС України є преюдеційними, встановленими та не доказуються.

Харківським обласним військовим комісаріатом було направлено документи позивача на адресу Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги.

Міністерством оборони України - відмовлено в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Суд зазначає, що Верховним Суд України по справі №750/5074/17 чітко встановлено, що така категорія осіб, як позивач не мали права на призначення ОГД згідно Порядку затвердженого Постановою КМУ №499 від 28.05.2008 та іншими урядовими постановами.

А від так п. 2 Постанови 975 не може бути застосовано до позивача, оскільки даний пункт регулює відносини стосовно обмеженого кола осіб, а саме, які мали право на призначення ОГД до набрання чинності Порядком 975 тобто до 01.01.2014, до яких позивач не відноситься, що повністю узгоджується висновками Верховного Суду України по справі №750/5074/17 викладеним у постанові 26.06.2018.

П. 2 Постанови 975 регулює відносини лише стосовно осіб, які мали право на призначення ОГД згідно Порядку 499 та інших урядових порядків вказаних у п. 2 Постанови 975.

П. 2 Постанови 975 не регулює відносини стосовно кола осіб, яким було встановлено інвалідність до 01.01.2014 і які не мали право на призначення ОГД згідно Порядку 499 та порядків вказаних у п. 2 Постанови 975.

Ст. 16 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" в редакції з 01.01.2014 було збільшено коло суб`єктів (осіб), які мають право на призначення ОГД та прикінцевими положеннями Закону від 04.07.2012 №5040-VI врегульовано питання стосовно поширення або не поширення нових змін до закону.

Згідно п. 1 та п. 2 прикінцевих положень Закону від 04.07.2012 №5040-VІ: Цей Закон набирає чинності з 1 січня 2014 року. Встановити, що дія цього Закону не поширюється на осіб. стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців. військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні витати відповідно до законодавства».

Постанова ВСУ від 26.06.2018 не містить висновків про тлумачення прикінцевих положень Закону від 04.07.2012 №5040-VІ та ст. 16 Закону в редакції Закону №5040-VІ.

На вимоги п. 3 Прикінцевих положень Закону від 04.07.2012 №5040-VІ, Кабінет Міністрів України Постановою №975 від 25.12.2013 затвердив Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, який набрав чинності з 01.01.2014.

Враховуючи, що позивач не мав права на призначення ОГД до 01.01.2014 та стосовно позивача жодного рішення про призначення ОГД не приймалося то дія ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» (в редакції Закону №5040-VІ) поширюється на позивача, вищевикладена позиція повністю узгоджується з практикою викладеної в Ухвалі від 19.07.2017 Касаційної інстанції по справі №К/800/36782/16 та К/800/36774/16.

Позивачу у 2016 року було встановлено при огляді ІII групу інвалідності.

На момент встановлення позивачу при огляді ІII групи інвалідності з 16.02.2016 право позивача визначено пп. 1 п. 6 Порядку 975 та пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону, оскільки причинами інвалідності у позивача є поранення, контузія та захворювання пов`язане з виконання обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК, дані норми права жодним чином не обмежувала позивача з часом звільнення з військової служби та з часом встановлення йому інвалідності.

Ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Слід відзначити, що позиція МОУ стосовно того, що право особи виникає лише з дати, що зазначено у довідці МСЕК виданої при первинному огляді є хибною - суперечить з п. 3 Порядку 975 та п. 11 Порядку 975, оскільки як вбачається з вищевказаних норм права, то законодавець не пов`язує право лише з довідкою МСЕК виданою особі при первинному огляді і не позбавляє особу реалізувати своє права на підставі довідки МСЕК виданої при повторному огляді.

Як вбачається з довідок МСЕК то інвалідність встановлюється на певний строк або безстроково, в довідках МСЕК чітко зазначено, що інвалідність встановлюється (вказується строк), а не підтверджується.

Вищевикладена правова позиція та обставини повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду України викладеною по справах з приводу призначення ОГД з посиланням на ст. 46 Конституції України та висновки Конституційний Суд України про додаткові гарантій соціальної захищеності такої категорії громадян, як позивач, які потребують, як під час проходження військової служби, так і після її закінчення, що зумовлено насамперед тим, що служба у Збройних Силах, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002).

Взагалі Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» повністю кореспондують положенням ст. 3 Конституції України, де вказано, зокрема, що здоров`я людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналогічні висновки Верховного Суду України викладені в постанові від 28.08.2018 по справі №645/3875/16-а, адміністративне провадження №К/9901/45451/18.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що ст. 16-4 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та п. 19 Порядку затвердженим Постанови КМУ №975 від 25.12.2013 передбачений вичерпний перелік обставин при яких не здійснюється виплата одноразової грошової допомоги, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання постанови суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківського обласного військового комісаріата (вул. Коцарська, буд. 56, м. Харків, 61052, ), Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 14 протоколу №94 від 21.09.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати ОСОБА_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно: ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014.

Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог: ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов