Справа № 160/9322/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 грудня 2018 р. Справа № 160/9322/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовом до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, у якому позивач просить суд:

- скасувати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 19.10.2018 року №3685/01-21 про недоцільність усиновлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області повторно розглянути заяву від 08.10.2018 року кандидатів в усиновлювачі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, про роз'єднання дітей, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, з одночасним вирішенням питання про доцільність усиновлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву, суд дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 7 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №826/20197/13-а зроблено правовий висновок про те, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, правовий статус органів опіки та піклування в чинному законодавстві знаходить своє відображення через завдання та функції, покладенні на цей інститут, які визначено, зокрема, главою 6 Цивільного кодексу України, главою 19 Сімейного кодексу України і Правилами опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 за № 387/3680.

Статтею 56 Цивільного кодексу України встановлено, що органи, на які покладено здійснення опіки та піклування, їх права і обов'язки щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування визначено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Згідно статті 246 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Положеннями статті 243 цього ж Кодексу передбачено, що опіка, піклування встановлюється також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2).

Предметом спору в даній справі є скасування висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про недоцільність усиновлення, тобто, спірні правовідносини виникли у сфері сімейних відносин та стосуються правомірності рішення органу опіки та піклування при вирішенні спору щодо усиновлення малолітнього ОСОБА_3

Порядок усиновлення регулюється ст. 207 - 242 Сімейного кодексу України, Постановою Кабінету міністрів України від 08.10.08 р. №905 «Про затвердження порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей (далі - Постанова КМУ №905), ст. 251 - 255 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до ст.251 ЦПК України чітко встановлена підсудність для подання заяв про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання.

Так, висновок що оскаржується, приймався органом опіки та піклування в площині сімейних правовідносин, а з урахуванням того, що оскаржуваний висновок не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а є одним із доказів у цивільній справі по усиновленню, то даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частинами другою та третьою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви. Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до частини п'ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин, які виникли у зв'язку з вирішенням органом опіки та піклування спору щодо усиновлення малолітнього ОСОБА_3, а також на те, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із сімейних відносин, здійснюється у визначеному Цивільно-процесуальним кодексом України порядку, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з адміністративним позовом та доданими до нього документами надіслати позивачу.

Роз'яснити, що позивач має право звернутися до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський