Справа № 824/1121/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 лютого 2019 р. м. Чернівці справа № 824/1121/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову за матеріалами адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер" до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанов.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дністер" (далі - позивач) звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ 823/18/321/АВ/П/2П/ТД-1ФС/294 від 18.10.2018 р. на суму 3127320,00 грн;

- про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЧВ 823/18/321/АВ/П/1ПТ/МГ-3ФС/296 від 10.10.2018 р. на суму 446760,00 грн.

19.02.2019 р. позивач повторно подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ 823/18/321/АВ/П/2П/ТД-1ФС/294 від 18.10.2018 р. на суму 3127320,00 грн та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЧВ 823/18/321/АВ/П/1ПТ/МГ-3ФС/296 від 10.10.2018 р. на суму 446760,00 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказував, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам товариства, так як у разі несплати позивачем у добровільному порядку штрафу згідно оскаржуваних постанов, такий штраф буде стягнуто в примусовому порядку, що призведе до покладення на позивача обов`язку сплатити додаткові витрати у вигляді судового та виконавчого збору.

Враховуючи наведені обставини, позивач просив заяву задовольнити та забезпечити позов.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано ст. 154 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України надано визначення письмовому провадженню. Так, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом

Враховуючи положення п. 10. ч. 1 ст. 4 та ст. 154 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, у вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Враховуючи стислі строки розгляду заяви про забезпечення позову, у суду відсутня можливість у витребуванні додаткових доказів в порядку ст. 70-77 КАС України, які б змогли надати суду можливість забезпечити позов.

Таким чином, в справах, у яких заявлені клопотання про забезпечення позову, обов'язок доказування покладається на заявника.

Як видно з матеріалів справи, Управлінням Держпраці у Чернівецькій області проведено інспекційне відвідування товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер" за результатами якого складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю №ЧВ-823/18/321АВ від 26.09.2018 р. та винесено припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-823/18/321/АВ/П від 26.09.2018 р.

На підставі акту перевірки, Управлінням Держпраці в Чернівецькій області винесено оскаржувані постанови про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю "Дністер" уповноваженими посадовими особами № ЧВ 823/18/321/АВ/П/2П/ТД-1ФС/294 від 18.10.2018 р. на суму 3127320,00 грн та № ЧВ 823/18/321/АВ/П/1ПТ/МГ-3ФС/296 від 10.10.2018 р. на суму 446760,00 грн.

Як зазначив позивач у заяві про забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам товариства, оскільки у разі несплати позивачем у добровільному порядку штрафу згідно оскаржуваних постанов, штраф буде стягнуто в примусовому порядку, що призведе до покладення на позивача обов`язку сплатити додаткові витрати у вигляді судового та виконавчого збору.

Крім того, позивач зазначив, що примусове виконання оскаржуваних постанов також, призведе до зупинення діяльності товариства, виплати заробітної плати працівникам, зупинення розрахунків позивача із контрагентами, а також зупинення розрахунків з контрагентами. У позивача місячний фонд заробітної плати складає 187186,28 грн, статутний капітал 27195,00 грн, балансова вартість основних засобів складає 117300,00 грн, вказані обставини призведуть до банкрутства підприємства, а відтак будуть завдані збитки господарській діяльності товариства.

Окрім того, позивач вказував, що 23.01.2019 р. Хотинським РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області відкрито виконавчі провадження №58163896, №58264134, №58164306, №58164505 про стягнення зазначеної вище суми та накладення арешту на все майно товариства. На думку позивача, дані обставини вказують на початок виконання оскаржуваних постанов, що призведе до блокування діяльності товариства та вказує на не можливість здійснення господарської діяльності в межах запланованих робіт.

Однак, на підтвердження вказаних вище обставин позивач не надав до суду жодних доказів та не навів очевидних ознак протиправності оскаржуваних постанов про накладення штрафу.

Звернення до суду з адміністративним позовом, предметом якого є визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, не є беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності оскаржуваних постанов.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження існування загрози зупинення діяльності товариства, виплати заробітної плати працівникам, зупинення розрахунків позивача із контрагентами, банкрутства підприємства, а також відкриття виконавчих проваджень тощо.

На переконання суду, спосіб обраний позивачем для забезпечення позову - шляхом зупинення дії оскаржуваних постанов, фактично є ухваленням рішення у справі без її розгляду по суті та не відповідає меті застосування інституту забезпечення позову.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не було наведено достатньо обґрунтованих доводів та не надано доказів, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди його правам та інтересам, а отже, позивачем не доведено наявність підстав для вжиття судом заходів забезпечення позову, відповідно до ст. 150 КАС України.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

На час розгляду заяви про забезпечення позову, спірні правовідносини судом не вирішені, будь-яких доказів на підтвердження того, що невжиття заявлених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся не надано. Не надано доказів очевидності ознак протиправності оскаржуваних постанов про накладення штрафу та порушення прав, або інтересів позивача таким рішенням.

Судом такі підстави також не встановлені.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об'єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

На переконання суду, задоволення заяви позивача про забезпечення позову буде фактично означати вирішення спору по суті до ухвалення рішення в адміністративній справі, що, в даному випадку, з огляду на зміст оскаржуваного рішення та суть спірних правовідносин є неприпустимим.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 154, 248, 293, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.К. Левицький