Справа № 826/9588/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2019 року № 826/9588/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кармазіна О.А., суддів Катющенка В.П. та Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної фіскальної служби України
провизнання протиправною та скасування податкової консультації, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ДФС України, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати податкову консультацію у вигляді листа № 5530/с/99-99-13-01-03-14 від 26.05.2016 та зобов'язати ДФС України надати нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

Позиція позивача.

Позивачка зазначає, що 27.04.2016 звернулася до ДФС України із зверненням в порядку п. 52.1. ПК України про отримання податкової консультації, в якій було поставлено питання - чи поширюються на фізичну особу, яка звільняється від обов'язку подання податкової декларації на підставі п. 179.4. ПК України, строк сплати податкового зобов'язання до 1 серпня року, що настає за звітним, який передбачено п. 179.7. ПК України.

У позові зазначається, що позивачка отримала оскаржувану податкову консультацію.

Між тим, як зазначає позивачка, в порушення вимог п/п. 14.1.172 ПК України, п. 52.3. ПК України в оскаржуваній податковій консультації не було зазначено фактичних обставин, вказаних у зверненні, щодо конкретно поставленого питання, а також жодним чином не було зроблено висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. Замість надання відповіді на чітке питання, як зазначається у позові, були лише процитовані різні положення ПК України, які по своїй суті не стосуються звернення, зокрема, була зазначена норма п. 179.6. ПК України, де говориться про те, що обов'язок щодо заповнення та подання податкової декларації від імені платника податків покладається на певних осіб. Натомість, як зазначає позивачка, вона взагалі не просила відповідача надавати будь-які роз'яснення з приводу заповнення декларації від імені платника. Позивач зауважує, що перелік осіб, які звільняються від обов'язку подання податкової декларації, є значно ширшим ніж зазначений відповідачем. Відповідач, як зазначає позивач, залишив без розгляду питання строку сплати податкового зобов'язання для них.

Загалом, на думку позивача, податкова консультація не містить в собі передбаченого чинним законодавством змісту, оскільки не надає платнику податків будь-якої допомоги та чіткої відповіді на поставлене практичне питання, отже не виконує своєї мети.

Позивачка підкреслює, що за приписами п. 179.4. ПК України визначено платників, які звільняються від обов'язку подання податкової декларації у визначених цим пунктом випадках. Також позивачем наводяться положення п/п. 49.18.4. ПК України строки подання звітності. Позивачем також наводяться положення п. 179.7. ПК України щодо сплати суми податкового зобов'язання, зазначену в поданій ним податковій декларації. Отже, як зазначає позивач, виникнення у фізичної особи податкового зобов'язання з ПДФО із строком сплати до 1 серпня року, що настає за звітним, прямо пов'язане з поданням податкової декларації. Тому, в разі звільнення особи від обов'язку подання податкової декларації, ця особа, не повинна сплачувати податкове зобов'язання, яке по своїй суті ще не виникло.

В той же час, як зазначає позивач, відповідачем жодним чином не було проаналізовано вказану спірну норму права, за наданням роз'яснення якої в контексті конкретної ситуації було подано звернення.

При цьому, поставлене питання з урахуванням викладених обставин та у взаємозв'язку з правовою нормою п. 179.7 ПК України, на думку позивача, свідчить про те, що особа, яка звільняється від обов'язку подання податкової декларації в порядку п. 179.4. ПК України не повинна сплачувати податкове зобов'язання.

Підсумовуючи, позивач зазначає, що в порушення законодавчих приписів податкова консультація не містить конкретну та вичерпну відповідь на поставлене питання.

Позиція відповідача.

Відповідач надав відзив на позов (а.с. 25) та просив відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, відповідач наголошує на правомірності своїх дій у зв'язку з розглядом звернення позивача та звертає увагу на те, що у запиті позивача не конкретизовано ситуацію щодо якої необхідно надати консультацію з практичного застосування норм податкового законодавства. При цьому, запит за своєю суттю є узагальнюючим питанням і не стосується окремого питання. Тому, як зазначено у відзиві, у податковій консультації і зазначено, що фізична особа - платник податків зобов'язана сплачувати податки та збори в строки та розміри, встановлені Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідач звертає увагу, що відповідно до п. 36.1. ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.06.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 року №6902 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 09.11.2017 року справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та призначено до розгляду по суті у складі колегії суддів на 06.12.2017. У судовому засідання 06.12.2017 за згодою учасників справи ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України), слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачка звернулася до ДФС України із Зверненням від 27.04.2016 про отримання податкової консультації.

У зверненні зазначено наступне.

За приписами п. 179.4 ст. 179 ПК України, платники податку звільняються від обов'язку подання податкової декларації в таких випадках:

а) незалежно від виду та суми отриманих доходів платниками податку, які:

є малолітніми/неповнолітніми або недієздатними особами і при цьому перебувають на повному утриманні інших осіб (у тому числі батьків) та/або держави станом на кінець звітного податкового року;

перебувають під арештом або є затриманими чи засудженими до позбавлення волі, перебувають полоні або ув'язненні на території інших держав станом на кінець граничного строку подання декларації;

перебувають у розшуку станом на кінець звітного податкового року;

перебувають на строковій військовій службі станом на кінець звітного податкового року;

б) в інших випадках, визначених цим розділом.

У запиті також зазначається, що відповідно до п/п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 ПК України, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Отже, на думку позивача, виникнення у фізичної особи податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб із строком сплати до 1 серпня року, що настає за звітним, прямо пов'язане з поданням податкової декларації, у разі звільнення від подання якої особа, відповідно, не повинна сплачувати податкове зобов'язання, яке ще не виникло.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила надати податкову консультацію, давши відповідь на наступне питання:

чи поширюється на фізичну особу, яка звільняється від обов'язку подання податкової декларації на підставі п. 179.4 ст. 179 ПК України, строк сплати податкового зобов'язання до 1 серпня року, що настає за звітним, який передбачено п. 179.7 ст. 179 ПК України?

ДФС України надало відповідь від 26.05.2016 № 5530/с/99-99-13-01-03-14 наступного змісту.

Так, ДФС України зазначила, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідачем також зазначено, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються Кодексом.

Обов'язок платника податку щодо сплати податків та зборів в строки та розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи, та подання до контролюючих органів декларацій, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, встановлений ст. 16 Кодексу,

Платник податків самостійно, крім випадків, передбачених податковим законодавством, обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п, 54.1 ст. 54 Кодексу).

При цьому грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету (п. 54.2 ст. 54 Кодексу).

У відповіді на адресу позивача зазначено, що порядок оподаткування доходу податком на доходи фізичних осіб, зокрема, визначення кола платників податку, об'єкта та бази оподаткування, ставки податку, переліку доходів, які включаються або не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, особливості нарахування (виплати) та оподаткування окремих видів доходів регламентується розділом IV Кодексу,

У передбачених розділом IV Кодексу випадках у фізичної особи - платника податку виникає обов'язок подання податкової декларації про майновий стан і доходи (далі - податкова декларація), яка заповнюється та подається до контролюючого органу за податковою адресою платника податку самостійно платником податку або іншою особою, нотаріально уповноваженою платником податку здійснювати таке заповнення/подання, у порядку, передбаченому главою 2 розділу II Кодексу, за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV Кодексу. Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій податковій декларації (п. 179.7. Кодексу).

Перелік випадків, в яких обов'язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, встановлений п. 179.2 ст. 179 Кодексу і пов'язаний, зокрема, зі сплатою в повному обсязі платником податку відповідних сум податкових зобов'язань у встановленому податковим законодавством порядку та строки. При цьому сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку (п. 38.2 ст. 38 Кодексу).

Згідно із п. 179.4 ст. 179 Кодексу платники податку звільняються від обов'язку подання податкової декларації в таких випадках: а) незалежно від виду та суми отриманих доходів платниками податку, які:

є малолітніми/неповнолітніми або недієздатними особами і при цьому перебувають на повному утриманні інших осіб (у тому числі батьків) та/або держави станом на кінець звітного податкового року;

перебувають під арештом або є затриманими чи засудженими до позбавлення волі, перебувають у полоні або ув'язненні на території інших держав станом на кінець граничного строку подання декларації;

перебувають у розшуку станом на кінець звітного податкового року;

перебувають на строковій військовій службі станом на кінець звітного податкового року;

б) в інших випадках, визначених цим розділом.

Разом з тим, як зазначено у відповіді ДФС України, відповідно до п. 179.6 ст. 179 Кодексу обов'язок щодо заповнення та подання податкової декларації від імені платника податку покладається на таких осіб:

опікуна - або піклувальника - щодо доходів, отриманих малолітньою/неповнолітньою особою або особою, визнаною судом недієздатною;

спадкоємців (розпорядників майна, державних виконавців) - щодо доходів, отриманих протягом звітного податкового року платником податку, який помер;

державного виконавця, уповноваженого здійснювати заходи щодо забезпечення майнових претензій кредиторів платника податку, визначеного в установленому порядку банкрутом.

Отже, як зазначено ДФС України на завершення відповіді, фізична особа - платник податку зобов'язана сплачувати податки та збори в строки та розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п/п. 14.1.172. ПК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до положень статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом (п. 52.1.).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства (п. 52.3.).

Відповідно до п. 52.5. ПК України контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

З наведеного у сукупності вбачається, що запит про надання податкової консультації має стосуватися конкретного платника та практичного використання конкретних норм податкового законодавства, містити виклад фактичних обставин, зміст конкретної ситуації, щодо яких і застосовуються конкретні норми податкового законодавства, вказані у запиті про надання податкової консультації, оскільки норми податкового законодавства застосовуються саме до конкретних фактичних обставин з урахуванням їх оцінки, а не до гіпотетичних ситуацій, що має місце у даному випадку із запитом позивача.

Є очевидним, що зміна фактичних обставин може зумовлювати зміну застосовних до конкретної ситуації елементів податку, визначених у п. 7.1. ПК України (в редакції на час звернення позивача із запитом), у т.ч.: строк та порядок сплати податку, строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку, які є взаємопов'язаними, але є окремими елементами податку із власним правовим регулюванням, яке застосовуються в залежності від фактичних обставин.

На правильність таких висновків вказують і положення п. 36.1. ПК України, згідно з якими податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Тобто, форма, спосіб, порядок виконання податкового обов'язку може змінюватись в залежності від конкретних обставин.

Відтак, лише виконання сукупності наведених вище вимог, у т.ч. щодо викладу фактичних обставин, зумовлює виникнення у контролюючого органу обов'язку надати саме податкову консультацію.

У даному випадку, запит не містить викладу фактичних обставин, щодо яких сформовано запит. Відсутній виклад конкретних обставин, деталізація відповідних операцій, в рамках яких підлягають застосуванню певні норми податкового законодавства.

Враховуючи наведене, звернення позивача до відповідача не відповідало вимогам щодо запиту про надання податкової консультації, а відтак не зумовлювало виникнення у відповідача обов'язку надавати податкову консультацію на таке звернення.

У свою чергу, в порядку п/п 17.1.1., п/п. 19-1.1.27, п/п. 19.-1.28. ПК України відповідач мав право надати інформаційну послугу.

У зв'язку з цим, слід додати, що не дивлячись на неповноту відомостей, зазначених у зверненні позивача до відповідача, останній, виходячи з того обсягу інформації, який був наданий позивачем, надав позивачу відповідь із власним баченням та розумінням застосування вказаних у запиті положень.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем прав чи інтересів позивача в контексті обставин даної справи, а відтак, відповідно, відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України та висновок суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Кармазін

Судді: В.П. Катющенко

Т.О. Скочок