Справа № 814/252/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2019 року

Київ

справа №814/252/13-а

адміністративне провадження №К/9901/28627/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області
на постановуОдеського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 (колегія суддів у складі: Бітов А.І., Милосердний М.М., Ступакова І.Г.)
у справі №814/252/13-а
за позовомПриватного підприємства «Бая»
доДержавної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Бая» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби від 08 січня 2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) у сумі 19500 грн., у тому числі за основним платежем 13000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6500 грн.

Позов мотивований реальністю виконання господарських операцій зі спірним контрагентом - ПП «Градостройінвест-СВ» за січень 2012 року, що підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 відмовлено у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем суду належних доказів на підтвердження реальності та товарності фінансово-господарських відносин з контрагентом. Зокрема, суд прийняв до уваги наявність рішення Одеського апеляційного адміністративного суду 09 жовтня 2014 року у справі №2а-3893/12/2170, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ПП «Градостройінвест-СВ» про визнання протиправними дії щодо складання актів від 01.06.2012 № 90/15-3/34555182 та від 11.07.2012 № 98/15-3/34555182 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Градостройінвест-СВ».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з необґрунтованості доводів податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства та реальності господарських операцій, проведених позивачем з контрагентом.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що судові рішення були ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись також на відсутність фінансово-господарської діяльності ПП «Градостройінвест-СВ», неможливість фактичного здійснення ПП «Градостройінвест-СВ» господарських операцій, відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі - продажу за січень 2012 року; здійснення операцій із товаром, який не придбавався; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності в разі відсутності управлінського та технічного персоналу, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що податковим органом проведена позапланова невиїзна перевірка ПП «БАЯ» з питань правомірності формування податкового кредиту та податкових зобов'язань по взаємовідносинах з ПП «Градостройінвест-СВ» за січень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт № 3849/22-200/32283343, в якому зазначено встановлені перевіркою порушення ПП «БАЯ», а саме пп.198.2, пп. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України ПП «БАЯ», а саме завищено суму податкового кредиту з ПДВ у розмірі 13 000 грн., у тому числі за січень 2012 року в сумі 13 000 грн.

Виявлені порушення відповідач пов'язує з недоведеністю реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Градостройінвест-СВ», у якого відсутні можливості для виконання таких операцій, відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру. При цьому, контролюючий орган посилається на податкову інформацію від ДПІ у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби та акт від 02.10.12 № 534/22-4/34555182 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Градостройінвест-СВ» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами постачальниками ТОВ фірма «Радіус Інвест», ТОВ «Компанія «Дельта Групп Інвест» та з контрагентами покупцями за січень 2012 року».

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № від 08 січня 2013 року, яким визначено грошове зобов'язання в розмірі 19500 грн., з яких за основним платежем 13000 грн., штрафних санкцій 6500 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що реальність господарських операцій позивача з ПП «Градостройінвест-СВ», підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України.

Апеляційним судом були досліджені усі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також підтвердження реального виконання сторонами господарських операцій за перевірямий період первинними документами податкового обліку, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В той же час, суд першої інстанції в обґрунтування неправомірності формування податкового кредиту позивачем вказав на наявність акта про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, не здійснюючи, при цьому, дослідження аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді.

А також невірно надав преюдиціального характеру здійсненій іншим судом правовій оцінці обставин у справі №2а-3893/12/2170, оскільки у цій справі питання щодо правомірності (або протиправності) формування позивачем податкового кредиту не досліджувалось.

Отже, наведені судом першої інстанції обставини, з огляду на правила формування податкового кредиту, регламентовані положеннями Податкового кодексу України не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних правочинів за умови наявності первинних документів або інших доказів, які спростовують такі доводи.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини у справі, а також враховуючи доведення позивачем дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, надання всіх первинних документів, що стосуються господарських операцій за участю спірного контрагента, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів, відтак апеляційний суд дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з ПП «Градостройінвест-СВ».

В розрізі наведеного вище, касаційний суд вбачає законні підстави погодитись з висновком апеляційного суду, не спростованим доводами касаційної скарги, про правомірність формування позивачем податкового кредиту, який зроблено з правильною оцінкою усіх доказів в сукупності та обставин у даній справі.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду