Справа № 379/1636/18
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Київ № 379/1636/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання протиправною постанови,

в с т а н о в и в:

21 грудня 2018 р. до Таращанського районного суду Київської області звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі - відповідач) про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 8 грудня 2018 р., винесеної на підставі виконавчого напису № 1059, виданого 15 листопада 2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" коштів в розмірі 40 461 грн. 03 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1, а відповідач діє лише в межах виконавчого округу міста Києва. Отже, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач перевищила свої повноваження, оскільки має право приймати до виконання виконавчі документи лише за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи в межах територіального округу, яким згідно з статтею 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» є територія міста Києва. Тому, відкривши провадження щодо особи, яка проживає за межами виконавчого округу міста Києва, відповідач вчинила протиправно, вийшла за межі наданих повноважень і з цих підстав винесена постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 9 січня 2019 р. цю адміністративну справу передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

4 лютого 2019 р. протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано на розгляд судді цього адміністративного суду Журавлю В.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2019 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15 лютого 2019 р.

13 лютого 2019 р. до суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що стягувачем було подано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку № НОМЕР_3, відритого в Публічному акціонерному товаристві «Перший Український міжнародний банк», який розташований за адрескою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4. Згідно з приписами статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Тому у даному випадку виконавчий документ було прийнято до виконання та відкрито виконавче провадження за місцезнаходженням майна боржника - коштів на рахунку боржника в банку у м. Києві.

Позивач у позовній заяві зазначила про можливість розгляду справи у разі її відсутності без її участі за наявними матеріалами справи.

15 лютого 2019 р. у судове засідання сторони не прибули. Ураховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України розгляд справи здійснено судом без участі представників сторін у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта серія НОМЕР_4, виданого Таращанським РВ ГУМВС України в Київській області 21 вересня 2005 р.

15 листопада 2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. звернено стягнення з громадянки України ОСОБА_1, яка є боржником за кредитним договором №GP-5479391 від 21 листопада 2013 р., укладеним із АТ «Банк ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов'язків є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості за кредитним договором № GP-5479391 від 21 листопада 2013 р. Стягнення заборгованості проводиться за період з 9 листопада 2017 р. по 9 листопада 2018 р. Сума заборгованості складає 40031 грн. 03 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15579 грн. 21 коп.; прострочена заборгованість за комісією - 20 317 грн. 44 коп.; прострочена заборгованість за процентами - 3318 грн. 73 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 503 грн. 69 коп.; строкова заборгованість за комісією - 308 грн. 88 коп.; строкова заборгованість за процентами - 3 грн. 08 коп.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто плату із стягувача - ПАТ «ПУМБ» в розмірі 430 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальну сама, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» складає 40 461 грн. 03 коп. (виконавчий напис № 10549 від 15 листопада 2018 р.)

7 грудня 2018 р. ПАТ «ПУМБ» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. із заявою вих. № 20857 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса.

У заяві з посиланням на вимоги статей 3, 4, 5, 19, 24, 28, пункт перший частини першої статті 26 та частину другу статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач ПАТ «ПУМБ» просив відкрити за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. за № 10549 від 15 листопада 2018 р. про стягнення з боржника - ОСОБА_1 коштів у розмірі 40461 грн. 03 коп.

У випадку встановлення доходу боржника (ОСОБА_1) ПАТ «ПУМБ» просить звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення на стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

За відкриття виконавчого провадження стягувачем ПАТ «ПУМБ» сплачено авансовий внесок у розмірі 809 грн. 22 коп., що підтверджується копією меморіального ордеру № 21 від 28 листопада 2018 р.

На підставі заяви про примусове виконання рішення 8 грудня 2018 р. відповідачем відкрито виконавче провадження ВП № 57871895 щодо примусового виконання виконавчого напису № 10549 від 15 листопада 2018 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 40 461 грн. 03 коп.

14 грудня 2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні ВП № 57871895 при примусовому виконанні виконавчого напису № 10549, виданого 15 листопада 2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження від 8 грудня 2018 р. з підстав її протиправності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 р. №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлено виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 р. № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною 1 ст. 27 Закону № 1403-VIII встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону № 1404-VIII право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Це означає, що Законами України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено певні вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження.

При цьому, згідно з вимогами ч. 3 ст. 25 Закону № 1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 25 Закону № 1403-VIII виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Для правильного з'ясування місця виконання приватним виконавцем виконавчих документів суд бере до уваги наступне. Як вже зазначалося, стаття 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

При цьому приписами ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено дві підстави для прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів: 1) за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи; 2) за місцезнаходженням майна боржника. Ці підстави для прийняття виконавчих документів приватним виконавцем до виконання є окремими і в законі визначаються за критерієм їх віднесенням до особи чи до майна: 1) за місцезнаходженням особи боржника (фізичної чи юридичної); 2) за місцезнаходженням майна боржника.

Це означає, що приватний виконавець має передбачені законом повноваження відкривати виконавче провадження і за місцезнаходженням майна боржника, як про це вказує відповідач. Тому суд визнає, що твердження позивача щодо права приватного виконавця на відкриття виконавчого провадження виключно лише за місцезнаходженням особи боржника є помилковими і не відповідають дійсності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження № 57871895, винесену 8 грудня 2018 р. щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 10549, вчиненого 15 листопада 2018 р. про стягнення з позивача на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 40 461 грн. 03 коп.

При цьому підставою для оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 57871895 від 8 грудня 2018 р., на думку позивача, є порушення відповідачем вимог щодо територіальної компетенції.

Для з'ясування наявності такої компетенції суду також необхідно перевірити чи знаходилося на території виконавчого округу відповідача майно боржника - позивача у цій справі.

Судом при цьому взято до уваги таке. Згідно з приписами ст. 177 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У главі 13 Цивільного кодексу України (Речі. Майно) надано перелік речей та майна як об'єктів цивільних прав. У цій главі законодавцем розміщено статті 179, 190, 192.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до вимог статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 192 ЦК України («Гроші (грошові кошти)») передбачено: законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, відповідно до цих норм ЦК України гроші (кошти) відносяться до категорії майна як об'єкта цивільних прав.

Згідно з вимогами пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 р. № 2346-III (далі - Закон № 2346-III) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону № 2346-III визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону № 2346-III визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та коресподенстські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об'єктом права власності, що передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 р. у справі № 905/3542/15.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, в частині шостій статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" зазначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що безготівкові кошти позивача, які перебувають на рахунку у банку, є об'єктом права власності і відносяться до категорії майна особи.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходження грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, про що також зазначається і в роз'ясненні Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11 червня 2018 р.

Із змісту заяви про примусове виконання рішення встановлено, що представником стягувача адресу місця реєстрації боржника ОСОБА_1 вказано: Київська область, місто Тараща, вул. Софіївська, 41. Місцезнаходження майна боржника (грошових коштів) зазначено таке: картковий рахунок НОМЕР_3.UAH від 21 листопада 2013 р., відкритий в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4.

Таким чином, на момент відкриття провадження у відповідача місце знаходження майна боржника стягувачем вказувалося у межах виконавчого округу у місті Києві.

Тому при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №57871895 від 8 грудня 2018 р. відповідач керувалася тим, що кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку, відкритому в ПАТ «ПУМБ», є майном боржника, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи на території виконавчого округу у місті Києві.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача відкритого рахунку НОМЕР_3.UAH від 21 листопада 2013 р. у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», суд дійшов висновку, що відкриваючи виконавче провадження ВП №57871895, відповідач діяла на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідач, прийнявши рішення про відкриття виконавчого провадження, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, вірно застосувавши норми ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" і статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», та дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи було спростовано відповідачем. Натомість, відповідачем доведено суду правомірність та законність дій та рішень, що оскаржувалися позивачем.

Наведене свідчить, що дії та рішення відповідача були правомірними. Право позивача не порушено. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позов задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову підстави для стягнення судових витрат відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 72, 77, 124, 139, 194, 205, 241, 246, 256, 268, 287 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 294, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., адреса: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 19 лютого 2019 року