Справа № 240/424/19
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/424/19

категорія 108010200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Семенюк М.М., розглянувши позовну заяву Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Управління Державної служби України з надзвичайних у Житомирській області до Білилівського дошкільного навчального закладу Білилівської сільської ради про визнати бездіяльність протиправною, зобов"язати вчинити дії,

встановив:

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04.02.2019, отриманою позивачем 12.02.2019, позовну заяву було залишено без руху та надано сім днів для усунення недоліків позовної заяви (обґрунтувати підстави звернення до суду із наведенням причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом).

На виконання вимог вказаної ухвали, керівник Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області надіслав до суду нову позовну заяву, подану у порядку статей 53, 159, 160 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

В обґрунтування підстав для звернення прокурора до суду зазначив інформацію Білилівської сільської ради від 05.12.2018 щодо невиконання в повному обсязі приписів, внесених протягом 2017-2018 років про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, виявлених у ході перевірок в Білилівському дошкільному навчальному закладі, при цьому ні Ружинський РС ГУ ДСНС України у Житомирській області ні ГУ ДСНС України в Житомирській області не звернулись до суду за захистом інтересів держави.

Проте, прокурором не зазначені причини, які перешкоджають Управлінню Державної служби України з надзвичайних у Житомирській області самостійно захищати свої інтереси, які водночас збігаються з інтересами держави.

Відповідно до ч.4 ст.5 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Водночас, згідно з частинами третьою, четвертою статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Разом з тим, частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз частин третьої, четвертої статті 53 КАС України у взаємозв'язку з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі в адміністративних судах (в тому числі касаційне оскарження судових рішень) стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Відтак, у новій позовній заяві, прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором та не обґрунтовано підстави для представництва у відповідності до статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

З урахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку, що підстави для звернення прокурора з даним позовом до суду в інтересах держави відсутні.

Аналогічні позиції були висловлені Верховним Судом в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17 та від 10 травня 2018 року у справі № 918/323/17, ухвалах від 07 травня 2018 року у справі № 910/18283/17, від 16 травня 2018 року у справі № 826/13768/16 та від 19.07.2018 року у справі № 822/1169/17.

Окрім того, слід враховувати, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Таким чином, враховуючи, що прокурор не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, її, відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, належить повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Управління Державної служби України з надзвичайних у Житомирській області до Білилівського дошкільного навчального закладу, Білилівської сільської ради про визнати бездіяльність протиправною, зобов"язати вчинити дії повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд.

Суддя М.М. Семенюк