Справа № 815/3842/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2019 року

Київ

справа №815/3842/17

адміністративне провадження №К/9901/47716/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Пасічник С.С., Хохуляка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Пріам Груп»
на постановуОдеського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 (колегія у складі суддів: Крусян А.В., Гадовського Ю.М., Романішина В.Л.)
у справі №815/3842/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріам Груп» (далі - ТОВ «Пріам Груп»)
доОдеської митниці Державної фіскальної служби (далі - Одеська митниця ДФС)
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю «Самодєлкін» (далі - ТОВ «Самодєлкін»)
провизнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пріам Груп» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення №КТ-501-2016 від 11.02.2017 про визначення коду товару за УКТЗЕД. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач здійснював брокерські послуги на користь ТОВ «Самодєлкін» при митному оформленні ввезеного в України товару «частини меблів з недорогоцінних металів - сушки для посуду».

При здійсненні декларування вказали у митній декларації код товару за УКТЗЕД 0 (частини меблів з недорогоцінних металів). Оскаржуваним рішенням Одеської митниці ДФС код товару змінено на (фурнітура, аксесуар для виготовлення меблів).

Вважають вказане рішення незаконним, оскільки відповідний товар є суттєвою частиною меблів, а не фурнітурою або кріпленням для меблів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 позов задоволено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що товар «сушка для посуду» є ідентифікованою частиною корпусних меблів, а не меблевою фурнітурою. Також суд зазначив, що при відправленні товару продавець також визначив у експортній декларації товар за кодом, що заявлений декларантом.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що відповідний товар не є суттєвою частиною меблів, та не є самостійним предметом меблів, відтак має класифікуватися за кодом .

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що товар «сушка для посуду» є суттєвою частиною меблів. При цьому у переліку товарів, що класифікуються кодом , відсутні назви схожі за змістом до товару «сушка для посуду». Також вказано на те, що при відправленні товару продавець також визначив у експортній декларації товар за кодом, що заявлений декларантом.

Ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за цією скаргою.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, згідно пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.03.2014 ТОВ «Пріам Груп» уклав договір доручення №03/03-2014 на надання послуг митного брокера з ТОВ «Самодєлкін».

29.12.2015 ТОВ «Пріам Груп», як брокер подало до Одеської митниці ДФС митну декларацію №500060702/2015/009521, якою задекларувало ввезення товару «частини меблів з недорогоцінних металів - сушки для посуду» та вказало код товару за УКТЗЕД 0.

Разом із декларацією для митного оформлення було подано інші документи передбачені митним Кодексом.

29.12.2015 відповідач прийняв рішення про визначення коду товару №КТ-502-2015.

13.01.2016 ТОВ «Пріам Груп» звернулося до відповідача зі скаргою на прийняте рішення про визначення коду товару від 29.12.2015.

10.02.2016 Одеською митницею ДФС у відповідь на скаргу ТОВ «Пріам Груп» рішення про визначення коду товару від 29.12.2015 № КТ-502-2015 було відкликано.

11.02.2016 відділом митного оформлення №3 м/п «Одеса-порт» Одеської митниці ДФС прийнято рішення про визначення коду товару №КТ-501-2016, яким код товару змінено на .

Верховний Суд зазначає, що оскаржуваним рішенням відповідача права ТОВ «Пріам Груп» як митного брокера не порушені, при цьому виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України (в редакції на момент звернення до суду з цим позовом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як встановлено судами, позивач у спірних відносинах приймав участь в якості митного брокеру, який за договором із декларантом здійснював митне оформлення ввезеного останнім товару.

Відповідно до частини першої статті 416 Митного кодексу (далі - МК України) митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Фактично відповідні послуги є представницькими, що означає, що брокер, здійснюючи митне оформлення товарів діє в інтересах та від імені клієнта - декларанта.

Відповідно до частини першої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно зі статтею 239 цього ж Кодексу правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Тому, в разі, коли митним органом виноситься рішення щодо зміни класифікації товару за УКТЗЕД може йтися про порушення прав декларанта, а не брокера.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання про те, яким чином порушено права або інтереси позивача, зазначив, що відповідно до п. 4.1 договору між ТОВ «Пріам Груп» та ТОВ «Самодєлкін», брокер несе матеріальну відповідальність перед клієнтом за невиконання або неналежне виконання умов справжнього договору у розмірі фактично доведеної прямої дійсної шкоди.

Верховний Суд зауважує, що ймовірна можливість матеріальної відповідальності за невиконання або неналежне виконання брокерського договору є припущенням та не є підставою вважати права позивача порушеними.

Доводи касаційної скарги зазначеного висновку не спростовують, оскільки ґрунтуються виключно на твердженнях про правильність застосування коду товару за УКТЗЕД.

Згідно з частиною першою статті 351 КАС України, - підставою для зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З викладеного вбачається, що остаточне рішення апеляційного суду про відмову в задоволенні позову є правильним, але з інших мотивів, що є підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 341, 349, 351 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріам Груп» задовольнити частково, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 - змінити в мотивувальній частині. В іншій частині залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

..........................

В.П.Юрченко
С.С.Пасічник
В.В. Хохуляк
Судді Верховного Суду