Справа № 400/340/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р. № 400/340/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Миколаївського обласного центру зайнятості, вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001
до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул.Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001
треті особи:ОСОБА_1, АДРЕСА_1
про:визнання протиправною та скасування постанови від 18.01.2019 № 57812536,
ВСТАНОВИВ:

Миколаївський обласний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - відповідач), за участю третьої особи у справі, яка не заявляє смостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_1, з вимогою про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазанова Д.К. від 18.01.2019 р. ВП № 57812536 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00грн.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана постанова винесена безпідставно, є необгрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки порушує права позивача. Відповідач вказуючи як підставу для прийняття такої постанови невиконання позивачем судового рішення без поважних причин та відсутність докіментів, які б свідчили про поважність причин його невиконання, не відповідають дійсності, оскільки позивач письмово повідомляв відповідача про наявність обставин, які об'єктивно не залежать від його волевиявлення та пов'язані із реально існуючими істотними перешкодами для своєчасного вчинення відповідних дій за рішенням суду. Прозивач ззаначає, що він мав ряд об'єктивних та незалежних від нього обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду від 06.11.2018р. по справі № 484/770/18-ц.

Відповідач заперечує проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що судове рішення є обов'язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження постановлено: боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Оскільки станом на 18.01.2019р. позивач не виконав рішення суду від 06.11.2018р. по справі № 484/770/18-ц та за відсутності у боржника поважних причин невиконання такого рішення відповідачем винесено постанову про накладення штрафу відповідно до ст.75 Закону України "Про виконавче провадження". Поважними причинами невиконання рішення суду відповідно до норм чинного законодавства України визначаються обствини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Відповідач вважає, що він діяв в межах наданих йому повноважень, не порушуючи прав та інтересів сторін виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 13.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця на 19.02.2019 року.

Представник позивача 19.02.2019 року надав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Суд розглядає справу без участі в судовому засіданні представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про таке.

06.11.2018 Миколаївським апеляційним судом у справі № 484/770/18-ц за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського ОЦЗ про зобов'язання продовжити дію безстрокового трудового договору було винесено постанову, відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, зобов'язано Миколаївський ОЦЗ перевести ОСОБА_1 з посади директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ на підставі його заяви від 20.01.2018.

Миколаївським обласним центром зайнятості оскаржується вказане вище рішення суду в касаційному порядку, зокрема 13.12.2018 ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі № 484/770/18-ц.

Разом з тим, позивач пояснює в позові, що виконання рішення суду від 06.11.2018р. по справі № 484/770/18-ц є ускладеним, оскільки існує ряд об'єктивних та незалежних від позивача обставин, що істотно ускладнюють виконання вказаного судового рішення, виходячи з наступного.

Станом на час звернення до суду з відповідним позовом посада директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ не е вакантною оскільки з 17.11.2017 її обіймає ОСОБА_3 (наказ Миколаївського ОЦЗ від 15.11.2017 № 388-к «Про переведення ОСОБА_3.»), яка призначена із повним дотриманням норм чинного законодавства (у тому числі і п. 2 Розділу VI Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.12.2016р. № 1543, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2016р. за № 1723/29853, відповідно до якого філію очолює керівник, який призначається на посаду та звільняється з посади директором регіонального центру зайнятості за погодженням із Головою Центрального апарату Служби).

У зв'язку з цим, пояснює позивач, фактичне виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 по справі № 484/770/18-ц, а саме переведення ОСОБА_1 з посади директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ на підставі його заяви призведе до порушення невід'ємного та непорушного конституційного права на працю директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ ОСОБА_3 та її державних гарантій від незаконного звільнення, передбачених статтею 43 Конституції України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Більш того, нормами Кодексу законів про працю України не передбачено підстав для звільнення працівника у разі переведення за рішенням суду на цю посаду іншої особи.

У той же час, як зауважує позивач, ОСОБА_1 не є звільненим із займаної ним посади директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості, а відповідно до наказу Миколаївського ОЦЗ від 19.01.2018 № 28-нв «Про надання відпустки ОСОБА_1.» знаходиться у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку тривалістю 714 календарних днів з 19.01.2018 по 02.01.2020 включно.

Чинним законодавством України про працю не передбачено переведення працівника з одного підприємства, установи чи організації, який перебуває у відпустці (у тому числі, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) на іншу роботу.

Також ані Положенням про Первомайську міськрайонну філію Миколаївського ОЦЗ, ані штатним розписом цієї філії не передбачена можливість наявності одночасно двох директорів філії.

Виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що позивач намагався самостійно врегулювати відповідну ситуацію шляхом досудового врегулювання справи, звертаючись до Миколаївського апеляційного суду з заявою про розяснення судового рішення, ухвалою якого від 07.11.2018р. позивачу було відмовлено в заяві. Пізніше позивач звернувся до Управління Держпраці у Миколаївській області за роз'ясненням трудового законодавства стосовно можливості звільнення працівника у разі переведення на його посаду за рішенням суду іншої особи.

19.12.2018р. Управлінням Держпраці у Миколаївській області було надано відповідь про відсутність у Миколаївського ОЦЗ підстав для звільнення директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ ОСОБА_3

З метою виконання рішення апеляційної інстанції Миколаївський ОЦЗ повідомив ОСОБА_3 про дане рішення суду та запропонував їй переведення на посаду директора Братської районної філії Миколаївського ОЦЗ із забезпеченням гарантій і компенсацій при переїзді на роботу в іншу місцевість ст. 120 КЗпП України), згоду на яке вона не надала.

26.11.2018 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області був виданий виконавчий лист № 484/770/18-ц 26.11.2018 про зобов'язання Миколаївського обласного центру зайнятості перевести ОСОБА_1 з посади директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості на підставі його заяви від 20.01.2018, який стягувач пред'явив до Відділу примусового виконання рішень.

29.11.2018р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання ОСОБА_4 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57812536 на підстав івказаного вище виконавчого листа.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання.

При цьому, обов'язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Тобто, поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов'язані з дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

06.12.2018р. Миколаївський ОЦЗ звернувся до відповідача з листом про неможливість виконати вищезазначене судове рішення та надання роз'яснення щодо порядку виконання виконавчого листа, виданого 26.11.2018 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області у справі № 484/770/18-ц.

Також 07.12.2018р. позивач в порядку ст. 271 ЦПК України звернувся й до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із відповідною заявою про роз'яснення судового рішення.

19.12.2018р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про відмову у задоволенні цієї заяви.

Також, 07.12.2018 Миколаївський ОЦЗ в порядку ст. 435 ЦПК, ст. 33 Закону № 1404-У1ІІ звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою про відстрочення виконання судового рішення терміном на один рік, який прийняв рішення про відмову у відстроченні виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 06.11. 2018 терміном на один рік. яке позивач оскаржив до апеляційного суду.

Крім того, 14.12.2018р. на виконання зазначеного судового рішення Миколаївський ОЦЗ повторно звернувся до відповідача з листом про сплату виконавчого збору та про неможливість з поважних причин виконати судове рішення.

Згідно зі ст. 32 Закону Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувана чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Так, 13.12.2018р. Миколаївський ОЦЗ звернувся до Відділу примусового виконання рішень із відповідною заявою про відкладення примусового виконання рішення суду на строк 10 робочих днів.

14.12.2018р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4 була винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 02.01.2019р. у виконавчому провадженні № 57812536 по виконанню виконавчого листа № 484/770/18-ц, виданого 26.11.2018р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області.

Враховуючи те, що істотні об'єктивні обставини, які виключають можливість виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 по справі № 484/770/18-ц, продовжують діяти, 29.12.2018 Миколаївський ОЦЗ повторно звернувся до Відділу примусового виконання з відповідною заявою про відкладення примусового виконання рішення суду.

04.01.2019р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_4 була винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 17.01.2019р. у виконавчому провадженні № 57812536 по виконанню виконавчого листа № 484/770/18-ц, виданого 26.11.2018 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області.

Враховуючи те, що істотні об'єктивні обставини, що виключають можливість виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 по справі № 484/770/18-ц ще тривають, 16.01.2019 Миколаївський ОЦЗ ще раз звернувся до Відділу примусового виконання рішень із відповідною заявою про відкладення примусового виконання рішення суду.

Однак, незважаючи на вищезазначене, 18.01.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання ОСОБА_4 була винесена постанова про накладення штрафу на Миколаївський ОЦЗ у виконавчому провадженні № 57812536 по виконанню виконавчого листа № 484/770/18-ц.

Виходячи з ситуації, що склалася, беручи до уваги смостійне врегулювання позивачем обставин справи щодо виконання рішення суду від 06.11.2018р., суд приходить до висновку, що дійсно є об'єктивні обставини, що не залежать від волевиявлення юридичної особи, і пов'язані з дійсними істотними перешкодами, труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій за рішенням суду апеляційної інстанції від 06.11.2018 по справі № 484/770/18-ц, а саме відсутність у роботодавця (Миколаївського ОЦЗ) правових підстав для переведення ОСОБА_1 з посади директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ. Тому суд вважає, що позивач мав поважні, об'єктивні підстави невиконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, позивач при умовах наявності поважних причин, що перешкоджають йому, як роботодавцю, виконати судове рішення, вживаються всі можливі дієві заходи щодо з'ясування правових підстав та порядку виконання рішення суду - постанови Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 по справі № 484/770/18-ц.

Отже, Миколаївським ОЦЗ вживаються всі можливі дієві заходи щодо з'ясування правових підстав та порядку виконання судового рішення від 06.11.2018 по справі № 484/770/ 18-ц.

Як зазначалось судом вище, підставою для винесення постанови про накладення штрафу є невиконання рішення суду боржником без поважних причин. Таким чином, суд зауважує, що передумовою винесення постанови про накладення штрафу є обов'язок державного виконавця встановити причини невиконання або не повного виконання рішення суду. Крім того, державний виконавець повинен встановити поважність або не поважність причини через які боржник не виконав рішення суду.

Державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано вмотивованого обґрунтування про визнання або не визнання причин не виконання рішення суду неповажними. А відтак, у відповідача не було жодних підстав виносити постанову про накладення штрафу.

Суд звертає увагу на те, що позивачем здійснювались всі можливі заходи щодо виконання судового рішення відповіднодо норм чинного законодавства України.

Варто відмітити, що орган державної влади при виконанні покладених на нього повноважень зобов'язаний діяти на підставі, у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

Згідно вимог ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Відповідач не довів суду правомірності накладення штрафу на позивача. Натомість позивачем надано достатньо доказів в підтвердження правомірності його дій щодо намагання виконати рішення суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не було залучено свідків та не призначено експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 159, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Миколаївського обласного центру зайнятості (вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул.Адміральська, 27/1, м .Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазанова Д.К. від 18.01.2019 р. ВП № 57812536 про накладення на Миколаївський обласний центр зайнятості () штрафу в розмірі 5100,00грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов