Справа № 520/379/19
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

13 лютого 2019 р. справа №520/379/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яка полягає у неоформленні подання про повернення ОСОБА_2 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 13003,74 грн за квитанцією №1428-3881-0920-2153 від 29.11.2018;

- зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, 61140, м. Харків, вулиця Гольдбергівська, буд. 15) сформувати і подати до Управління Державної казначейської служби України у Основ'янському районі м. Харкова подання про повернення ОСОБА_2 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 13003,74 грн з операції купівлі продажу нерухомого майна за квитанцією №1428-3881-0920-2153 від 29.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним, ОСОБА_3 (покупці) та ОСОБА_1, ОСОБА_1 (продавці) було укладено договір купівлі продажу квартири №10, що знаходиться в м. Харкові по вул. Короленко, буд. 23 на праві спільної власності. При укладанні договору, згідно з вимогами пункту 15-3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 «Про затвердження порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», позивачем сплачено 13003,74 грн пенсійного збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, про що свідчить квитанція від 29.11.2018 № 1428-3881-0920-2153 про сплату позивачем на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Основ'янському районі Харківської області - 1 % з купівлі продажу нерухомого майна. Проте, згідно ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», збір сплачується фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Також позивач зазначив, оскільки він придбавав майно вперше, то звернувся до відповідача із заявою про повернення сплаченого судового збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 13003,74 грн. За результатами розгляду вищевказаного звернення, відповідачем було повідомлено позивача про відсутність підстав для повернення збору. З вказаним рішенням позивач не погоджується, через що звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - голови комісії з припинення Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова - Солоп О. через канцелярію суду надійшли письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Від представників сторін через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 13.02.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Враховуючи положення ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження без участі сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2018, позивач разом з ОСОБА_3 (покупці) та ОСОБА_1, ОСОБА_1 (продавці), уклав договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2. таким чином, позивач набув право спільної часткової власності на вказану квартиру (а.с.11-12).

На підтвердження реєстрації права власності позивачем до матеріалів справи надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на придбану квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Згідно матеріалів справи, при укладанні договору, згідно з вимогами пункту 15-3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 «Про затвердження порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», позивачем сплачено 13003,74 грн пенсійного збору з операцій купівлі - продажу нерухомого майна, що підтверджується квитанцєю від 29.11.2018 №1428-3881-0920-2153 (а.с.10). Згідно вказаної квитанції позивачем було сплачено на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Основ'янському районі Харківської області - 1 % з купівлі продажу нерухомого майна.

Суд зазначає, що у зв'язку з придбанням позивачем майна вперше, позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення сплаченого судового збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 13003,74 грн (а.с.14-15).

За результатами розгляду вищевказаного звернення, відповідачем було прийнято рішення, яке викладено в листі від 11.01.2019 №435/48-03 (а.с.16). Згідно вказаного листа відповідачем визначено, що законодавчо не визначено перелік документів, які б підтверджували, що особа придбала житло вперше. Відповідач зазначив, що первинність придбання нерухомого майна встановлюється лише органами суду. Пенсійний фонд України не наділений повноваженнями визначати осіб, які придбавають нерухоме майно вперше.

Також у вказаному листі вказано, що враховуючи зазначене, управління не має підстав для повернення збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, у вказаному листі зазначено, що повернення сплаченого збору можливе за наявності позитивного судового рішення.

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що об'єктом оподаткування є, для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», збір сплачується фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Згідно абз. 1 п. 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17) та 31 січня 2018 року (справа №819/1667/17).

Водночас, суд зазначає, що у постанові від 03 липня 2018 року по справі № 819/33/17 Верховний Суд дійшов правового висновку, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Суд зазначає, що при даному розгляді справи будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Водночас, суд зазначає, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пп. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання бездіяльності Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яка полягає у неоформлені подання про повернення ОСОБА_2 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, 61140, м. Харків, вулиця Гольдбергівська, буд. 15) сформувати і подати до Управління Державної казначейської служби України у Основ'янському районі м. Харкова подання про повернення ОСОБА_2 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 13003,74 грн.

Таким чином, позов ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Щодо відшкодування позивачу судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 3500 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

З огляду на викладене, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходив зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Як вбачається з акту прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15.01.2019 (а.с.23), адвокатом якого є представник позивача по даній справі ОСОБА_5, надавалися послуги щодо аналізу матеріалів справи, усна консультація щодо законодавства, що стосується предмету договору, роз'яснення плану подальших дій. Винагорода за вказані послуги була визначена в розмірі 350 грн. Також позивачу надавалися послуги щодо: підготовки і подання заяви до територіального управління ПФ України про формування подання про повернення помилково сплачених коштів, винагорода визначена в розмірі 700 грн; підготовки і подання позовної заяви, винагорода визначена в розмірі 2100 грн; документальне оформлення наданих послуг: складання договору про надання професійної правничої допомоги адвоката, акту виконаних робіт, винагорода визначена в розмірі 350 грн.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи та надані адвокатом послуги, час, витраченим адвокатом на надання таких послуг, обсяги наданих адвокатом послуг, ціну позову та значення справи для сторони, суд зазначає наступне.

Згідно змісту наданих послуг з аналізу матеріалів справи, усна консультація щодо законодавства, що стосується предмету договору, роз'яснення плану подальших дій, а також підготовки і подання заяви до територіального управління ПФ України про формування подання про повернення помилково сплачених коштів, суд зазначає, що вказані послуги фактично є підготовкою справи до розгляду, проте вони не потребують значного часу та не є складними у виконанні.

З огляду на викладене, розмір оплати за вказані послуги в загальному розмірі 1050 грн є дещо завищеним, через що вартість правничої допомоги підлягає зменшенню в цій частині до 500 грн.

Щодо наданих послуг адвокатом на підготовку і подання позовної заяви, виходячи зі змісту позову та витраченого часу, суд зазначає, що розмір оплати за вказані послуги в розмірі 2100 грн також підлягає зменшенню до1500 грн, виходячи з ціни позову та складності справи.

Стосовно наданих послуг з документального оформлення наданих послуг: складання договору про надання професійної правничої допомоги адвоката, акту виконаних робіт, суд зазначає, що такі витрати не є витратами на правничу допомогу адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, оскільки не охоплюються змістом поняття "інша правнича допомога, пов'язана зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо", відтак, не підлягають окремому відшкодуванню.

Таким чином, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, ціни позову, суд дійшов висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню на суму 2000 грн (500 грн+1500 грн).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297,382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яка полягає у неоформлені подання про повернення ОСОБА_2 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 13003,74 грн за квитанцією №1428-3881-0920-2153 від 29.11.2018.

Зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, 61140, м. Харків, вулиця Гольдбергівська, буд. 15) сформувати і подати до Управління Державної казначейської служби України у Основ'янському районі м. Харкова подання про повернення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 13003,74 грн (тринадцять тисяч три гривні 74 копійок) з операції купівлі продажу нерухомого майна за квитанцією №1428-3881-0920-2153 від 29.11.2018.

Стягнути з Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, 61140, м. Харків, вулиця Гольдбергівська, буд. 15) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, поштовий індекс АДРЕСА_1) у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Стягнути з Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, 61140, м. Харків, вулиця Гольдбергівська, буд. 15) за рахунок бюджетних асигнувань витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, поштовий індекс АДРЕСА_1) у розмірі 2000 грн (дві тисячі гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 лютого 2019 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.