Справа № 2240/3074/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/3074/18

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

12 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:секретаря судового засідання:Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Трасковської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до Головного управлівння ДФС у Хмельницькій області (далі ГУ ДФС у Хмельницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.04.2018 за № 186385-13.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 186385-13 від 12.04.2018 року, яким фізичній особі ОСОБА_5 визначено податкове зобов'язання за платежем- транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25 000 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, просив його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що згідно даних АІС "Податковий блок" "Облік платежів" "Транспортний податок""Перелік суб'єктів та об'єктів оподаткування" за ОСОБА_5 рахується легковий автомобіль TOYOTA HIGHLANDER об'єм двигуна 3456 куб. см., рік випуску 2012.

Головним сервісним центром МВС України на підставі Переліку об'єктів оподаткування транспортним податком сформовано та надано ДФС відомості, необхідні для нарахування транспортного податку фізичним особам, що внесені до Єдиного державного реєстру легкових автомобілів та їх власників за 2016 рік, до яких також внесені відомості і про автомобіль позивача.

Отже, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугувала отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача.

Також апелянт просив звернути увагу, що відповідно до вимог статті 267 ПК України повноваження та обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Як наслідок, суб'єкт оподаткування транспортного податку та контролюючий орган є прямими виконавцями зазначеної норми і не можуть самостійно вносити корективи у диспозицію закону.

02.01.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого аналогічні тим, які викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник позивача заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги і просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_5 являється власником транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER, р.н. НОМЕР_1, рік випуску 2012, об'єм двигуна 3456 куб. см., рік випуску 2012.

12.04.2018 Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області відповідно до підпункту 267.6.2. пункту 267.6. статті 267 ПК України винесено податкове повідомлення-рішення № 186385-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000 грн. за податковий період- 2016 рік.

Вважаючи дане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належних і достатніх доказів, які б підтверджували наявність правових та фактичних підстав для визначення позивачу податкового зобов'язання під час розгляду справи не надано.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить зі слідуючого.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією та Податковим кодексом України (далі -ПК України) в редакціях, що були чинними на момент їх виникнення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Так, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України було введено новий податок - транспортний податок.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом станом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної, який станом на 01.01.2016 становив 1378 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн.

Аналіз вищезазначених правових норм свідчить, що обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №808/2289/16 та від 12 грудня 2018 року у справі №820/6382/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи слідує, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції, жодною зі сторін не подано інформації від Мінекономрозвитку про вартість об'єкта оподаткування-транспортного засобу марки Toyota, моделі Highlander.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Колегія суддів звертає увагу, що з метою з'ясування вартості вказаного автомобіля, суд першої інстанції 18.09.2018 виніс ухвалу про витребування в Міністерства економічного розвитку і торгівлі України інформацію про транспортний засіб марки Toyota, моделі Highlander, об'єм двигуна 3456 куб. см., 2012 року випуску, розраховану відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66.

На виконання вказаної ухвали Мінекономрозвитку, направило лист від 26.09.2018 № 3805-*05/42020-05, у якому останнім зазначено, що середньоринкова вартість легкового автомобіля Toyota Highlander з об'ємом циліндрів двигуна 3,5 літра, бензин, 2012 року випуску становить 607 816,80 грн. (з ПДВ).

Однак, такий розрахунок здійснений для цілей оподаткування транспортним податком за 2018 рік, а не за 2016 рік, відтак колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно не взято до уваги інформацію, викладену в вищезаначеному листі.

Частиною 2 статті 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 по даній справі зобов'язано Головне управлінняДФС у Хмельницькій області надати суду інформацію Мінекономрозвитку щодо вартості автобіля Toyota Highlander з об'ємом циліндрів двигуна 3456 куб.см, 2012 року випуску, станом на 2016 рік. Окрім того, зазначено, що у разі неможливості виконання вимог ухвали необхідно повідомити суд про причини у письмовому вигляді до судового засідання через канцелярію суду.

Проте, на виконання ухвали суду, відповідачем надано копію листа ДФС України від 27.07.2018 №22970/7/99-99-13-02-17 з додатком, на якому міститься витяг з додатку 1 листа Мінекономрозвитку, надісланого до ДФС щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі ДП "Держзовнішінформ" за офіційними прайслистами дилерів, в якому зазначено автомобіль Toyota Highlander, об'єм циліндрів двигуна 3,5 куб.см, тип палива-бензин, строк експлуатації-до 1 року.

Будь-яких відомостей, що Головне управлінняДФС у Хмельницькій області, на вимогу суду зверталось за інформацією про вартість автомобіля Toyota Highlander 2012 року випуску, або повідомляло суд про неможливсть виконання ухвали суду від 27.07.2018, відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не виконано обов'язку щодо надання належних доказів на підтвердження наявності підстав для визначення позивачу податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік.

При цьому, судами, з метою офіційного з'ясування всіх обставин у справі, вжито всіх заходів, направлених на витребування у відповідачата інформації Мінекономрозвитку, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Також колегія суддів звертає увагу, що за правилами пп. 267.6.2 п.267.2 ст.267 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Водночас, спірне податкове повідомлення-рішення № 86385-13 винесене 12.04.2018 тобто з пропущенням вказаного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 лютого 2019 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.