Справа № 133/89/19
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/89/19 РІШЕННЯ
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі головуючого судді Воронюк В.А.
при секретарі Полонській Н.М.
з участю заявника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БУПП у Вінницькій області, лейтенанта поліції Кравчука Сергія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати дії інспектора роти №4 БУПП у Вінницькій області, лейтенанта поліції Кравчука Сергія Олександровича протиправними та скасувати постанову Серія НК №390992 відщ 05.01.2019 про накладення на нього - ОСОБА_1, адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначив, що 05.01.2019 року інспектором роти №4 БУПП у Вінницькій області, лейтенантом Кравчуком С.О. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК №390992. Відповідно до якої його визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП України. В постанові зазначено, що 05.01.2019 року об 11 год. 35 хв., він керуючи автомобілем Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1, на а/д м 21 281 км не увімкнув ближнє світло фар за межами населеного пункту та після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п 9.9 ПДР України, за що поставлено в обов'язок сплатити грошовий штраф у розмірі 425 грн. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного: 05.01.2019 року він дійсно рухався на власному автомобілі Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1, в напрямку м. Вінниця. Проїхавши м. Калинівка, за межами населеного пункту, був зупинений працівниками поліції. Причиною зупинки, з їхніх слів, стало те, що він не увімкнув ближнє світло фар за межами населеного пункту. Однак дане твердження інспектора є неправдивим. На його усні пояснення та зауваження він не реагував. На його прохання надати окремий аркуш для письмових пояснень з даного приводу, інспектор зазначив, щоб він усі пояснення надавав в суді. Після того як він почав заявляти інспектору поліції свої права як особа, що притягується до адміністративної відповідальності, то наголосив на порушенні відносно нього норм статті 245 КУпАП. Однак, у порушення викладених вище норм чинного законодавства України, інспектором поліції не проведено жодного дослідження доказів та обставин скоєння ним правопорушення. Йому навіть, не поінформовано про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Крім того, інспектор поліції не надав йому можливості скористуватися правами, передбаченими ст.. 268 КУпАП у повному обсязі, а саме правом користуватися послугами адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за Законом має право надання правової допомоги. Про необхідність правової допомоги адвоката він особисто заявив інспекторові. Такими діями відповідача додатково порушено його права, передбачені ст. 59 Конституції України право на правову допомогу. В порушення вимог ст.ст.278, 279 КУпАП
відповідач без жодних обвинувачень та попередження про розгляд справи одразу виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу; особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Надалі були проігноровані усі його заявлені законні клопотання, у тому числі про необхідність правової допомоги адвоката; не були досліджено докази; не були заслухано особи, яка беруть участь у розгляді справи, а точніше - інші особи, які б могли бути свідками вчинення ним правопорушення.
Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив зазначені вище обставини та просив позов задовольнити. При цьому додав, що його було незаконно зупинено працівниками поліції. Він просив надати йому можливість написати письмово заяву про свою незгоду з прийнятим рішенням відповідача, проте його вимогу було проігноровано . Вважає ,що оскаржувана постанова винесена з надуманих підстав. Жодних доказів його вини, відповідач не надав. При винесені постанови були порушені його конституційні права на захист, на ознайомлення з матеріалами справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. Причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши позивача , дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 05.01.2019 року інспектором роти №4 БУПП у Вінницькій області, лейтенантом Кравчуком С.О. відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК №390992 . Відповідно до винесеної постанови, ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП України. Як зазначено в постанові, він 05.01.2019 року об 11 год. 35 хв., він керуючи автомобілем Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1, на а/д м 21 281 км не увімкнув ближнє світло фар за межами населеного пункту та після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п 9.9 ПДР України. Йому поставлено в обов'язок сплатити грошовий штраф у розмірі 425 грн. (а.с. 4,5).
Дана постанова була ухвалена відповідачем з порушенням вимог ст. 247, 251, 268, 276, 279, 280, 283-285 КУпАП.
Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права чи свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Проте згідно підпункту г пункту 9.1 ПДР увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом. В той же час диспозиція ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Відповідно до ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частиною першою і другою статті 129, ст. 139 і 140 КУпАП не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як не увімкнення ближнього світла фар з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами. З огляду на це відповідач не мав притягувати позивача до відповідальності саме за ч.2 ст. 122 КУпАП.
За приписами ст.ст. 258, 283 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Дане правило міститься в п. 1 розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Водночас частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом
дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).
У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В свою чергу, у відповідності до ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною 3 ст. 258 КУпАП передбачено, що протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Слід звернути увагу, що у оспорюваній постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутні дані про наявність додатків до неї, як і відсутні дані про складення протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснення їй прав, передбачених ст.268 КУпАП, відібрання пояснень від свідків, хоч на цьому наполягав позивач при винесені оскаржуваної постанови.
Відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не були надані та досліджені належні і допустимі докази на підтвердження фактів вчинення позивачем поставленого йому у вину адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не
були отримані з незалежних від нього причин. Так, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення фактично не встановлювалися та не досліджувалися докази вчинення адмінправопорушення позивачем. Натомість, в основу суті адмінправопорушення, були покладені лише певні висновки самого відповідача без зазначення відповідних доказів.
Тому, суд вважає, що відповідачем без врахування встановлених і наведених судом обставин, було незаконно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки склад та подія адміністративних правопорушень, поставлених позивачу у вину, не доведені .
Крім того відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
При винесені оскаржуваної постанови позивач був позбавлений можливості скористатись послугами захисника, знайомимтимсь з матеріалами справи, надавати докази, що є порушенням його конституційних прав .
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та скасування постанови серія НК №390992 від 05.01.2019 про накладення на ОСОБА_1, адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст. 122 КУпАП, та провадження по справі закрити
Керуючись ч. 2 ст. 9, ст.ст. 122, 251, 253, 258, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 9, ст. 139, ч. 3 ст. 194, ст.ст. 241-246, 250, 271-272, 286, 293-295, пп. 15 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БУПП у Вінницькій області, лейтенанта поліції Кравчука Сергія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Визнати дії інспектора роти №4 БУПП у Вінницькій області, лейтенанта поліції Кравчука Сергія Олександровича протиправними та скасувати постанову серія НК №390992 від 05.01.2019 про накладення на ОСОБА_1, адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст. 122 КУпАП, та провадження по справі закрити.
Копії рішення суду негайно надіслати учасникам справи.
На рішення суду може бути подано апеляцію до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 20.02.2019.

Суддя підпис В.А. Воронюк

Згідно з оригіналом.

суддя секретар

Дата документу 20.02.2019