Справа № 815/7012/13-а
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 815/7012/13-а (К/9901/10782/18)

Провадження № 11-95за19

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача СаприкіноїІ. В.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_3 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 05 серпня 2013 року № 402 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_3, слідчого слідчого відділу Портофранківського відділення міліції Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області;

- визнати незаконним та скасувати рішення кадрової комісії Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 31 липня 2013 року № 2 в частині, що стосується ОСОБА_3;

- поновити ОСОБА_3 на посаді слідчого слідчого відділу Портофранківського відділення міліції Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 05 серпня 2013 року № 402 о/с в частині звільнення у запас Збройних Сил за підп. «г» п. 64 (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_3, слідчого слідчого відділу Портофранківського відділення міліції Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 05 серпня 2013 року.

Поновлено ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ України на посаді слідчого слідчого відділу Портофранківського відділення міліції Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Стягнуто з Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 серпня 2013 року по день поновлення на посаді.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою відмовлено у задоволенні позову. Змінено дату звільнення ОСОБА_3 з посади слідчого слідчого відділу Портофранківського відділення міліції Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 05 серпня 2013 року на 06 серпня 2013 року, зобов'язавши відповідача провести відповідний розрахунок.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій, Вищий адміністративний суд України зазначив, що порушення встановленого законом порядку при звільненні позивача є безумовною підставою для поновлення його на попередній роботі, а зміна дати звільнення не може вважатися належним захистом порушеного права. Крім цього, суд касаційної інстанції вказав, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, має бути визначена в конкретному розмірі та обрахована за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду 27 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано оскаржуваний наказ в частині звільнення у запас Збройних Сил за підп. «г» п. 64 (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_3, слідчого слідчого відділу Портофранківського відділення міліції Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 05 серпня 2013 року.

Поновлено позивача на посаді слідчого відділення Портофранківського відділення міліції Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області;

Стягнуто з Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 серпня 2013 року по 05 серпня 2014 року у сумі 26094, 96 грн з урахуванням відрахувань (податків) по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15 %, єдиного соціального внеску у розмірі 2,6 % та воєнного збору у розмірі 1,5 %;

Узадоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду 12 травня 2016 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2016 року та прийнятонову постанову, якою позов задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_3 з посади слідчогослідчого відділу Портофранківського відділення міліції Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 05серпня 2013 року № 402 о/с, з 05 серпня 2013 року на 06 серпня 2013 року, зобов'язавши відповідача провести відповідний розрахунок.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу й рішення, поновлення на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 08 листопада 2018 року касаційну скаргуОСОБА_3залишив без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду 12 травня 2016 рокубез змін.

У лютому 2019 року ОСОБА_3звернувся до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як на підставу для перегляду зазначеного рішення ОСОБА_3 посилається, зокрема, на постанову Вищого адміністративного суду України від 17 червня 2015 року у справі № 2а-9115/10/2670 (К/9991/5441/12), якою задоволено позовні вимоги, аналогічні тим, що розглядаються у справі за його позовом.

Разом з цим, заявник вважає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, відступаючи від існуючої правової позиції, викладеної в раніше ухвалених рішеннях судів касаційної інстанції, повинен передати цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 3 ст. 346 КАС України.

Відповідно до вказаної норми суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати, передає справу на розгляд ВеликоїПалати, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об'єднаної палати) іншого касаційного суду.

Втім, заява ОСОБА_3 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року не може бути прийнята до розгляду Великою Палатою Верховного Суду з огляду на такі обставини.

Стаття 237 КАС України у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, передбачала можливість звернення до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень в адміністративних справах з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Цією редакцією КАС України не передбачено процедури перегляду судових рішень з підстав, неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Положеннями КАС України чітко визначено випадки, у яких перегляд судових рішень (залежно від категорії справи) здійснює саме Велика Палата Верховного Суду, а також підстави такого перегляду в окремих випадках.

За правилами ч. 3 ст. 292 КАС України Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.

Згідно із ч. 4 ст. 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду може переглядати в апеляційному порядку виключно судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним лише як судом першої інстанції в зазначеній вище категорії справ.

Касаційний перегляд судових рішень Великою Палатою Верховного Суду може бути здійснено лише за визначених ст. 346 та 347 КАС України передумов.

Зі змісту зазначених норм убачається, що саме суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему, і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Тобто питання про передачу адміністративної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішує саме касаційний суд (у цьому випадку - Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду) після подання учасником справи касаційної скарги відповідно до ст. 331 КАС України.

Як убачається з матеріалів поданої заяви, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішення про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не приймав.

Крім того, 08 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 ухвалив постанову, яка згідно з приписами ч. 5 ст. 355 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Водночас, до повноважень Великої Палати Верховного Суду, що визначені КАС України, не відноситься касаційний перегляд судових рішень, які є остаточними.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке є остаточним і подальшому оскарженню не підлягає.

Виходячи з вищенаведеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року та її повернення заявнику разом із доданими матеріалами.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 333, 346, 347, 355 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заяву ОСОБА_3 разом із доданими до неї матеріалами та копією цієї ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді:

Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

В. І. Данішевська О. М. Ситнік

О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська

В. С. Князєв