Справа № 760/24394/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/760/570/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Кушнір С.І.,

за участю секретаря - Гаєвської С.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2017 р. звернувся до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління ПФ України в м. Києві, в якому просив зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 індексацію пенсії, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», з урахуванням показника індексу інфляції по Україні за період з січня 2014 р. по серпень 2017 р. включно 217,4% в межах позовної давності з дня звернення до суду та виплачувати довічно проіндексовану пенсію з моменту звернення з заявою про проведення індексації, а саме з 26.09.2017 р. у межах позовної давності.

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію.

26 вересня 2017 р. позивач через свого представника звернувся до Правобережного об'єднаного управління ПФ України в м. Києві із заявою про здійснення індексації пенсії позивача щомісячно, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 01.01.2014 р.

23.10.2017 р. Правобережне об'єднане управління ПФ України в м. Києві своїм листом повідомило позивача, що індексація його пенсії не виплачується так, як згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. та ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключено норму про індексацію пенсії.

Відповідно до листа Державної служби статистики України (Держстат) від 22.09.2017 р. №15.2-20/1605 ПІ, індекс інфляції за період із січня 2014 р. по серпень 2017 р. включно становить 217,4%.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум для не працездатних осіб з 1 травня 2017 року складає 1312 гривень, тобто з травня 2017 року індексація пенсії позивача має складати 2852,28 грн. (1312*217,4%).

Позивач зазначає, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Позивач з діями Правобережного об'єднаного управління ПФ України в м. Києві категорично не згоден, вважає їх протиправними, тому вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 10.11.2017 р. в справі було відкрито провадження в справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 03.08.2018 р. за клопотанням представника позивача було замінено відповідача Правобережне об'єднане управління ПФ України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази.

Представник відповідача ГУ ПФУ в м. Києві в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, просила відмовити в його задоволенні. Повністю підтримала відзив на позовну заяву (з уточненнями), наданий суду. Зазначила, що законних підстав для перерахунку пенсії позивачу немає, оскільки в складі пенсійної виплати позивача є доплата до прожиткового мінімуму з 01.10.2017 р. - 2.71 грн., з 01.07.2018 р. - 64.71 грн., тому призначена позивачу пенсія не підлягає індексації.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, перебуває на обліку в Управлінні з 19.12.2014 р., та отримує пенсію за віком.

Як вбачається з листа Державної служби статистики України (Держстат) від 22.09.2017 р. №15.2-20/1605 ПІ, наданого позивачем, індекс інфляції за період із січня 2014 р. по серпень 2017 р. включно становить 217,4%.

26 вересня 2017 р. представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про здійснення індексації пенсії позивача щомісячно, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 01.01.2014 р.

23.10.2017 р. відповідач своїм листом за №1846/02/К-1564 повідомив позивача ОСОБА_1 про те, що індексація його пенсії не виплачується так, як згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. та ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключено норму про індексацію пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-ІV в ред. до 03.10.2017 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), пенсії призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частин першої, шостої статті 2 цього Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії та оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно частини першої статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (101 відсоток - до 01.01.2016).

Відповідно до статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

28 грудня 2014 р. до Закону № 1282-ХІІ були внесені зміни, зокрема доповнено статтю 5 частиною 6 такого змісту: «Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.».

Одночасно з цим, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік, а норми і положення Закону № 1282-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Отже, з 1 січня 2015 р. проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань на вказані цілі, встановлених Кабінетом Міністрів України. Діючі на сьогоднішній час обмеження на проведення нарахування та виплату індексації мають застосовуватися Управлінням у чіткій відповідності із розмірами бюджетних асигнувань, оскільки такі норми є чинними та не скасовані в установленому законом порядку, а вимоги п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» не визнані неконституційними.

Законами України про Державний бюджет України на відповідні роки встановлювався механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 про затвердження «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» передбачено, що цей порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення та поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників,.

Відповідно до ч. 1-1 вище зазначеного Порядку, підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Але, слід зазначити, що відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку.

Пунктом 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення встановлено, що до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 - Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.)

додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму; тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме.

Слід зазначити, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія переходить до категорії не об'єктів індексації у зв'язку із обчисленням пенсії якщо у складі є доплата до прожиткового мінімуму.

Судом встановлено, що основний розмір пенсії позивача по 30.09.2017 р. становив - 1454,90 грн., відповідно до ст.ст. 27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

11.10.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-VІІІ, яким розділ ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 доповнено п. 4-3 наступного змісту: «Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 р. перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно з п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2148, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Аналогічні положення містяться в п. 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

Отже, з 1 жовтня 2017 р., так як пенсія позивачу була вже призначена, то Управлінням правомірно здійснено перерахунок із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

В результаті такого перерахунку позивач отримує пенсію не в меншому ніж було розмірі.

Розмір пенсії позивача до виплати з 01.10.2017 р. становив - 1454,90 грн., обчисленої на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-VІІІ.

Прожитковий мінімум для непрацездатних осіб станом на час призначення пенсії позивачу становив - 949,00 грн.

Прожитковий мінімум для непрацездатних осіб 01.09.2015 становив - 1074,00 грн., з 01.05.2016 р. - 1130,00 грн., з 01.12.2016 р. - 1247,00 грн., з 01.05.2017 р. - 1312,00 грн., з 01.10.2017 р. - 1452,00 грн., з 01.07.2018 р. - 1435,00 грн.

01.10.2017 р. було проведено осучаснення пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-08.

Розмір пенсії позивача після осучаснення становить 1370,29 грн.

Доплата до розміру пенсії 64,71 - до прожиткового мінімуму.

Доплата до розміру пенсії, що отримував позивача, станом на 30.09.2017 р. - 19,90 грн.

Розмір пенсії позивача до виплати - 1454,90 грн.

Зазначене підтверджується розпорядженням ГУ ПФУ в м. Києві № 864076 від 03.12.2018 р.

Враховуючи наведене та те, що оскільки в складі пенсійної виплати позивача є доплата до прожиткового мінімуму з 01.10.2017 р. - 2.71 грн., призначена позивачу пенсія не підлягає індексації.

Таким чином, позивачу перераховано пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому, враховуючи, що з 1 вересня 2015 року перерахована сума пенсії не досягала до мінімального прожиткового рівня, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, тому позивачу призначено доплату до прожиткового мінімуму, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що у випадку, якщо призначена сума пенсії не досягає мінімального прожиткового рівня, пенсіонеру здійснюється доплата до мінімального розміру пенсії і мінімального прожиткового рівня для непрацездатних осіб та індексація не сплачується.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що у складі пенсійної виплати позивач мав доплату до прожиткового мінімуму згідно з абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно позивач не має права на індексацію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 жовтня 2015 року (справа № 21-2389а15).

Посилання позивача та його представника на те, що згідно листа Державної служби статистики України від 22.09.2017 року №15.2-20/1605 ПІ індекс інфляції за період з січня 2014 року по серпень 2017 року включно становив 217,4%, а тому з травня 2017 року індексація його пенсії має складати 2852,28 грн. (1312,00 грн. *217,4%) суд вважає необґрунтованими.

Так, згідно листа Державної служби статистики України від 22.09.2017 року №15.2-20/1605 ПІ індекс інфляції за період з січня 2014 року по серпень 2017 року включно становив 217,4%. В листі зазначено індекс інфляції щомісячно в кожному році. Вбачається, що з 01.01.2016 року індексація не перевищувала 103%, а до 01.01.2016 року індексація не в кожному місяці перевищувала 101%.

Вимоги позивача здійснити перерахунок індексації 217,4% за період з січня 2014 року по серпень 2017 року не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки він розраховує індекс інфляції за весь період з 2014 року по 2017 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, України, Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", ст.ст. 2, 6, 9, 17-19, 72, 77, 159-163, 241, 244, 246, 255, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Кушнір