Справа № 672/146/19
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№672/146/19
Провадження №2-а/672/7/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 р. м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у письмовому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка адміністративну справу №672/146/19 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Городоцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Степанишина Віктора Олександровича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.02.2019 р. звернулася до Городоцького районного суду Хмельницької області із адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Городоцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Степанишина В.О., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 29.01.2019 р.

Позивач пояснила, що поліцейським було безпідставно накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за ніби-то порушення ПДР України, оскільки будь-яких доказів про це останнім надані не були, а очевидні докази про відсутність будь-якого правопорушення були проігноровані.

В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала письмову заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить визнати незаконною та скасувати постанову від 29.01.2019 р. серії ДПО18 №131042 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. та закрити справу.

Відповідач - поліцейський сектору реагування патрульної поліції Городоцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Степанишин В.О. в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд за його відсутності не подавав.

Враховуючи заяву позивача, неявку належним чином повідомленого відповідача, суд вважає за можливе у відповідності до ч.9 ст. 205 КАС України, провести розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи, за відсутності сторін.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що 18.08.2018 р. поліцейським СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області Степанишиним В.О. було складено постанову серії ДПО18 №131042 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 Згідно даної постанови на позивача накладеного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за те, що остання 29.02.2019 р. о 13.35 год. по вул. Грушевського в м. Городок, Хмельницької області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконала вимогу дорожнього знаку 3.1 та здійснювала рух в зоні його дії (а.с.3-4).

При оцінці правомірності дій інспектора поліції, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ч.2,3 ст.79 КАС України визначено, що: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів - не надходило.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як вбачається із позову, ОСОБА_1 дійсно здійснила рух в зоні дії дорожнього знаку 3.1 розділу 3 додатку 1 до ПДР України 29.02.2019 р. о 13.35 год. по вул. Грушевського в м. Городок, Хмельницької області, керуючи автомобілем НОМЕР_1.

Позивач вказує, що вона проживає АДРЕСА_1 щоб доїхати до свого будинку вона змушена їхати через дану ділянку вулиці в зоні дії цього дорожнього знаку.

В підтвердження своєї позиції позивач долучила до матеріалів справи фотознімки з місця пригоди із зображеним на них знаком та схему руху на даній ділянці дороги (а.с.6-8).

Так, з вказаних додатків вбачається, що об'їзд на даному перехресті кургана, якщо здійснювати рух з м. Городка в напрямку смт. Сатанів (як і рухалась позивач) організовано таким чином, що позивачу курган слід об'їхати праворуч, а тоді здійснивши розворот за курганом, здійснити рух в зворотному напрямку, таким чином опинившись біля повороту на вул. Прорізну в м. Городок, Хмельницької області (який буде розміщено праворуч від водія по ходу руху).

В свою чергу, позивач здійснила рух на зустріч потоку транспортних засобів (тобто по зустрічній смузі для руху), оскільки на даній ділянці дороги (фактично, без встановлення будь-яких дорожніх знаків про такий вид руху) організовано односторонній рух саме з метою заборони виїзду транспортних засобів на зустрічну смугу для руху встановлено дорожній знак 3.1 розділу 3 додатку 1 до ПДР України.

Однак, відповідно до положень, визначених у розділі 3. "Заборонні знаки" ПДР України визначено наступне: 3.1 "Рух заборонено". Забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли:

- початок пішохідної зони позначено знаком 5.33;

- дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов'язково додатково встановлюється знак 3.43.

Як вбачається з доданих позивачем фототаблиць, будь-яких із означених додаткових дорожніх знаків до знаку 3.1 в даному випадку додано не було, а без них, самостійно, даний дорожній знак встановленим бути не може. З даного факту можна зробити висновок, що вказаний дорожній знак на даній ділянці дороги взагалі встановлено всупереч ПДР України, тобто незаконно.

Крім того, в абзаці 5 п.3.43 розділу 3 "Заборонні знаки" додатку 1 до ПДР України вказано, що: Не поширюється дія знаків: 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Отже, ОСОБА_1, як жителька будинку АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою про реєстрацію її місця проживання в паспорті громадянина України (а.с.5), навіть за умов встановлення вищевказаного дорожнього знаку 3.1 у сукупності із дорожніми знаками 5.33 чи.3.43, все одно мала б право проїхати в зону дії цього знаку, як особа, яка проживає у позначеній зоні, оскільки маршрут її руху пролягав саме через найближче перехрестя до місця призначення.

Якщо ж існування вищевказаного дорожнього знаку, як логічно можна припустити, на даній ділянці дороги обумовлено розведенням двох смуг для руху, то в даному місці мав би бути встановлений дорожній знак у відповідності до п.3.21 розділу 3 "Заборонні знаки" додатку 1 до ПДР України, який встановлюється саме для наступних цілей:

3.21 "В'їзд заборонено". Забороняється в'їзд усіх транспортних засобів з метою:

запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;

запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8;

організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо;

запобігання в'їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9;

запобігання в'їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України: Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом береться до уваги, що в даній ситуації позивач здійснила проїзд в зону дії дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено", який встановлено в даному місці всупереч вимогам закону, а саме ПДР України, отже притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності також не ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин, з врахуванням досліджених доказів та того факту, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Ч.3 ст.286 КАС України визначено, що: За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2)скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3)скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи із вищевказаного, в даній категорії спорів, суд не вправі вирішувати питання щодо правомірності (протиправності) дій відповідача, оскільки це не входить до повноважень суду в силу положень ч.3 ст.286 КАС України. Крім того, дана вимога є фактично беззмістовною і дублюючою в даному контексті, оскільки цілком достатнім для поновлення позивача у його правах є скасування незаконного рішення суб'єкта владних повноважень, яке і скасовується, зокрема, з підстав неправомірності дій суб'єкта владних повноважень при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову від 29.01.2019 р. серії ДПО18 №131042 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 225 грн. в зв'язку із відсутністю у її діях складу правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_3 АДРЕСА_1

Відповідач: поліцейський сектору реагування патрульної поліції Городоцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Степанишин Віктор Олександрович, адреса місця роботи : 32000 вул. Червоний Майдан, м. Городок, Хмельницька область.

Суддя: