Справа № 160/8841/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року Справа № 160/8841/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
при секретарі судового засідання Стогній К.В.
позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності щодо вчасного проведення розрахунку протиправною, стягнення середнього заробітку,-
23 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому, просить суд:
- визнати бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні ОСОБА_1;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі 5256,26 грн. за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що наказом № 666 о/с від 11.07.2018 року її звільнено з 16.07.2018 року з рядів працівників департаменту патрульної поліції на підставі рапорту від 02.07.2018 року. 16.07.2018 року позивачем направлено до відповідача вимогу про остаточний розрахунок, проте жодного розрахунку Департаментом патрульної поліції не здійснено. Остаточні виплати перераховано лише 30.07.2018 року, тобто з порушененям строку, оскільки розрахунок мав бути здійснений в день звільнення. Отже, позивач вважає, що за період з 17.07.2018 року по 30.07.2018 року відповідач має сплатити грошове забезпечення, яке станом на час звернення до суду залишається не виплаченим.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 06.02.2019 року зявився позивач та представник відповідача.
Позивач вимоги позову підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача вимоги позовної заяви не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, а саме: питання виплати грошового забезпечення поліцейським, в тому числі розрахунок суми такого забезпечення при звільненні, регулюються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року (надалі - Порядок). А відтак, на працівників поліції не поширюються положення КЗпП, оскільки їхня діяльність, в тому числі взаємовідносини в сфері проведення розрахунків при звільненні, регулюється нормами спеціального законодавства. Така позиція підтверджується, зокрема, тим, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. При цьому згідно з ч. 1 ст. 59 вищезазначеного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейські не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу в лавах Національної поліції України. При цьому порядок проходження служби у Національній поліції України урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обовязки і відповідальність. Також вказано, що постанова Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки питання розрахунку середньоденного та середньомісячного грошового забезпечення поліцейського також врегульовані Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року.
Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 11.07.2018 року № 666 о/с ОСОБА_1 звільнено за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 16 липня 2018 року.
Остаточний розрахунок грошового забезпечення при звільненні проведено з ОСОБА_1 30.07.2018 року.
Також листом від 10.08.2018 року за № Р-6429/41/5/05-2018 Департаменту патрульної поліції підтверджено, що повний розрахунок грошового забезпечення за липень 2018 року в сумі 3511,05 грн. перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 30.07.2018 року, після надходження наказу Департаменту патрульної поліції від 11.07.2018 року № 666 о/с до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку.
Позивач вважає бездіяльність відповідача в частині своєчасного проведення розрахунку при звільненні протиправною, що стало підставою для звернення до суду для захисту своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступного.
Статтею 43 Конституції України передбачено право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.
Відповідно до частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Порядок, умови проходження та звільнення зі служби, порядок та умови оплати праці поліцейських Національної поліції України врегульовано Законом України Про Національну поліцію, постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції України", Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року.
Верховний Суд України у постанові від 17 липня 2015 року (справа № 21-8а15) зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Законом України Про Національну поліцію, постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року та наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року, які є спеціальними у спірних правовідносинах щодо позивача, не врегульовано питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Водночас такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України
Так, у статті 116 Кодексу законів про працю України визначено строки розрахунку при звільненні працівника, порушення яких роботодавцем відповідно до статті 117 цього Кодексу є підставою для виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Статтею 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до пункту 13 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року (далі Порядок № 260) виплата грошового забезпечення поліцейським та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць. Виплата грошового забезпечення поліцейським поліції охорони здійснюється щомісяця до 07 числа за минулий місяць.
Судом встановлено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 перераховано за липень 2018 року - 30.07.2018 року.
Отже, остаточний розрахунок здійснено саме 30.07.2018 року, замість 17.07.2018 року. Кількість днів затримки розрахунку становить 13 календарних днів: з 17.07.2018 року по 30.07.2018 року.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Позивач була звільнена наказом від 11.07.2018 року № 666 о/с з 16 липня 2018 року. Останній день роботи є днем звільнення.
Отже, грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку, яке підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України складає: 356,16 грн. (в день) х 13 календарних днів = 4630,08 грн.
Щодо стягнення на користь позивача з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн., слід вказати наступне.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду;
3) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки зазначеними документами підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката ОСОБА_3 у розмірі 2000,00 грн., на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача має бути стягнуто витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд робить висновок, що Департаментом патрульної поліції не надано беззаперечних письмових доказів на підтвердження своєї позиції, отже позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає частковому задоволенню.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 06 лютого 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення рішення суду у повному обсязі здійснено 18 лютого 2019 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини рішення в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 132, 134, 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні ОСОБА_1.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі 4630,08 грн. (чотири тисячі шістсот тридцять гривень 08 копійок) за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 лютого 2019 року.

Суддя ОСОБА_4