Справа № 826/7414/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/315
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2019 року № 826/7414/18

За позовом ОСОБА_1

До Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

Про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про

визнання протиправною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві у здійсненні призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням суми допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Територіального управління ДСА України в м. Києві № 390 від 30.08.2017 року;

зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми допомоги на оздоровлення відповідно до довідки Територіального управління ДСА України № 390 від 30.08.2017 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 18.06.18 р. відкрито провадження у справі та справу призначено її до розгляду в письмовому провадженні згідно ст. 263 КАС України.

Ухвала суду отримана відповідачем 06.07.2018 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов не надано.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вищої Ради правосуддя № 2423/0/15-17 від 15.08.2017 у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пункту 4 частини 6 статті 126, статті 131 Конституції України ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Подільського районного суду м. Києва та наказом голови суду від 21.08.2017 року відраховано зі штату суду.

З 22.08.2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як суддя у відставці Подільського районного суду м. Києва та отримує довічне грошове утримання у розмірі 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

22.08.2017 року позивач звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням отримуваної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу 16 000,00 грн., долучивши довідку Територіального управління ДСА України в м. Києві № 390 від 30.08.2017 року, в якій вказано, що заробітна плата, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 26 933,34 грн. (оклад 16 000,00 грн., надбавка за вислугу років 9600,00 грн., та 1/12 від розміру допомоги на оздоровлення, що складає 1333,34 грн.).

Листом від 21.09.2017 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 54116/04 повідомило позивача про відмову в частині врахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суми 1333,34 грн., оскільки допомога на оздоровлення не передбачена ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VІ від 07.07.2010 року, та не відноситься до складових суддівської винагороди, а тому підстави для врахування її при призначенні щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає протиправною відмову у щодо не включення допомоги на оздоровлення при призначенні щомісячного довічного грошового утримання з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду України підставою для врахування матеріальної допомоги на оздоровлення у розмір сум для обчислення пенсії є те, що така допомога передбачена законом та на неї нараховуються обов'язкові страхові платежі.

Також позивач зазначає, що згідно ст.2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати" матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, який прийнято 02 червня 2016 року.

Пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону № 1402-VIII, судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIIІ суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

Таким чином, законодавством, чинним, станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді, і матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди.

Щодо посилань позивача на ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, то суд зазначає, що врахування цих положень можливе у разі призначення позивачу пенсії, а не довічного грошового утримання.

Порядок обчислення довічного грошового утримання не регулюється зазначеними законами, а чітко визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", який є спеціальним і не пов'язує розмір складових суддівської винагороди, що враховуються при обчисленні щомісячного грошового утримання судді із сплатою страхових внесків.

Отже, відсутні правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Посилання на ст. 2 Закону України "Про оплату праці", пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004р. № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди, є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закон України "Про судоустрій і статус суддів", визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також є безпідставним застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20.02.2012 р. № 21-430а11, 06.11.2013 р. № 21-350а13, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, суд дійшов висновку, що оскаржувана відмова прийнята відповідачем на підставі приписів чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі № 592/7834/17, від 09.11.2018 р. у справі № 730/567/17, від 23.11.2018 р. у справі №727/4730/17.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 19.02.19 р.