Справа № 809/1010/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3183/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Пліша М.А.

суддів Судової-Хомюк Н.М., Макарика В.Я.

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року (головуючий суддя Главач І.А., м.Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 08.10.2018) у справі № 809/1010/18 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги від 13.03.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.03.2018 №, №, №, №, №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2018 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 13.03.2018 №.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 13.03.2018 №, №, №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій від 13.03.2018 №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2018 №Ф- та вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 05.06.2018 №Ф-117592-55.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не взято до уваги доводи представників відповідача, зокрема про те, що в товаро - транспортних накладних, наданих представником позивача у судовому засіданні під час підготовчого провадження водієм зазначений ОСОБА_1, в той час як згідно водійського посвідчення громадянина ОСОБА_1, категорія СЕ, яка дозволяє та підтверджує уміння керувати тягачем з причіпом, отримана позивачем 16.0312016, водночас по ТТН ОСОБА_1 виступав водієм з 23 грудня 2015 року.

Також судом першої інстанції вказується на вилучення усіх первинних документів в ході кримінального провадження №0000011 у позивача та у контрагентів, що в свою чергу не заперечується скаржником, однак в ході проведення перевірки, до позивача надсилались чотири вимоги про надання до перевірки ряду первинних документів, зокрема ФОП отримував листи з вимогою надати документи 30.03.2017, 14.02.2018, 10.04.2017, 06.06.2017. Дані вимоги ОСОБА_1 отримував під розпис особисто, на дані вимоги позивачем надавались певні документи, однак у недостатньому обсязі, щоб встановити дійсність господарських операцій, що свідчить про відсутність ряду документів у наявності ФОП. Так лише на вимогу від 06.06.2017 від позивача надійшла письмова заява, про неможливість долучення вказаних у листі документів, так як такі були вилучені в ході кримінального провадження №0000011.

Також ГУ ДФС звертає увагу суду апеляційної інстанції на тому факті, що у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду вказується, що позивач був позбавлений надати вказані документи до перевірки в звязку з вилученням їх в ході слідчих дій у кримінальному провадженні, однак далі по тексту рішення судом вказано, що на спростування висновку зазначеного в акті перевірки, позивач надав суду копії наявних у нього первинних документів. Так аналізуючи рішення суду першої інстанції, та матеріали справи вбачається, що первинні документи по спірних господарських операціях були вилучені як у ФОП так і в контрагентів, однак якимось чином дані документи зявились в ході судового розгляду.

Суд першої інстанції також не врахував доводи відповідача, про те, що ОСОБА_1 не міг здійснювати перевезення вантажу та виступати водієм по ТТН, в підтвердження даної позиції представниками відповідача було надано протокол допиту громадянки ОСОБА_2 від 12 жовтня 2017 року, в рамках кримінального провадження №0000011. ОСОБА_3 є директором ПП «Прикарпаттовресурс» та ПП «Прикарпатське виробничо-технічне підприємство звязку», згідно протоколу допиту ПП «Прикарпатське виробничо-технічне підприємство звязку» у продовж 2016 року проводило фінансово господарські операції із Івано-Франківським спортивно-культурним центром «БЛІЦ» шахової асоціації незрячих України, ТОВ «КДВ» та ФОП ОСОБА_1, так ОСОБА_2 у відповідь на запитання «чи виступав ОСОБА_1 водієм» відповіла «Ні, такого бути немогло, я навіть не впевнена що має ОСОБА_1 посвідчення водія».

Також, судом не було враховано доводи представника скаржника, щодо надання інформації управлінням фінансових розслідувань ТУ ДФС в Івано-Франківській області, про те, що в ході проведення слідчих дій у ФОП були вилучені електронні носії інформації та офісна техніка в результаті огляду яких було знайдено електронні копії первинних документів які створювались датами значно пізнішими ніж відбувались господарські операції, також при вилученні і огляді були знайдені печатки, що дає змогу зробити висновок і поставити під сумнів достовірність деяких первинних документів.

Так управлінням фінансових розслідувань на підставі первинних документів вилучених в ході досудового розслідування встановлено факт начебто здійснення перевезень товарно-матеріальних цінностей за товаро-транспортними накладними в яких водієм виступав ОСОБА_1, водночас автентичність таких документів підлягає дослідженню.

Частина перевезень водієм за ТТН в яких виступав ОСОБА_4 є нереальною з огляду інформації яку було надано оператором телекомунікаційних послуг ПАТ «ВФ Україна» , із привязкою до базових станцій, що передається технічними засобами даного оператора мобільного звязку. Управління фінансових розслідувань повідомило, що за результатами огляду електронних носіїв інформації наданих оператором мобільного звязку ОСОБА_1 в час який зазначений по ТТН не перебував ні на місцях завантаження, ні в місцях розвантаження ТМЦ.

Так, на думку апелянта, судом першої інстанції в повній мірі не досліджені обставини справи, та суд передчасно прийшов до висновків задовольнивши позов повністю

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просилв апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказів головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області від 03.03.2017 №299 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1», від 14.03.2017 №346 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС в області від 03.03.2017», від 11.04.2017 №495 Про продовження термінів проведення перевірки», від 19.04.2017 №541 «Про зупинення проведення перевірки», від 06.06.2017 №895 «Про продовження термінів проведення планової виїзної документальної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1В.», від 14.02.2018 №244 «Про поновлення термінів проведення планової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1В.», проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 та правильності нарахування, обчислення та сплати внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016. Згідно наказу від 19.04.2017 №541 «Про зупинення проведення перевірки», перевірка проводилась з 30.03.2017 по 15.02.2018 в орендованому нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 45а/9, та з 14.02.2018 в приміщенні головного управління ДФС в Івано-Франківській області за місцезнаходженням вилучених слідчим управлінням фінансових розслідувань головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 27.02.2017, бухгалтерських документів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 За результатами вказаної перевірки складено акт від 22.02.2018 за №153/09-19-13-06/НОМЕР_1 та допущено відповідачем технічну помилку щодо дати складення вказаного акту перевірки №153/09-19-13-06/НОМЕР_1, а саме помилково вказано дату акту: « 22.02.2017», замість « 22.02.2018».

У висновках акту перевіркою зафіксовано такі порушення: 1) підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.1 статті 44, пункту 176.1 статті 176, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, пункту 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що брали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України, а саме: не ведення книги обліку доходів та витрат фізичної особи - підприємця; 2) пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2, пункту 177.4.1, пункту 177.4.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: заниження податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 476867,56 грн., в тому числі за 2015 рік 102527,11 грн. та за 2016 рік 374340,45 грн.; 3) пункту 31.1 статті 31, пункту 57.1 статті 57, пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасність сплати податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності в періоді, що підлягав перевірці; 4) порушення пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, а саме: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 завищено податковий кредит при отриманні товару від Івано-Франківського спортивно-культурного центру «Бліц» Шахової асоціації незрячих України та ТОВ «К.Д.В.» та відповідно завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість в загальній сумі 204703,00 грн.; 5) абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7, статті 8, частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 171398,44 грн., в тому числі за 2015 рік в розмірі 80523,92 грн. та за 2016 рік в розмірі 90874,52 грн.; 6) пункту 1, пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме: при проведенні розрахунків з бюджетом допущено факти несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в періоді, що підлягав перевірці; 7) підпункту 1.2, підпункту 1.6 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: заниження нарахування суми військового збору на загальну суму 39330,32 грн., в тому числі за 2015 рік 8135,28 грн. та за 2016 рік 31195,04 грн.

28.02.2018 позивач подав заперечення від 26.02.2018 №26-1/02/18 на акт перевірки від 22.02.2018 за №153/09-19-13-06/НОМЕР_1. 12.03.2018 відповідач листом №2730/10/09-19-13-06-18 надав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відповідь на заперечення, згідно якої висновки викладені в акті перевірки від 22.02.2018 за №153/09-19-13-06/НОМЕР_1 залишено без змін. На підставі акту перевірки від 22.02.2018 за №153/09-19-13-06/НОМЕР_1, головним управлінням Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області - 13.03.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення: -№, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на 204703,00 грн, застосовано штрафні (фінансові) санкції 51175,75 грн; - №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 476867,56 грн, застосовано штрафні (фінансові) санкції 238433,78 грн; - №, яким визначено грошове зобовязання за порушення строку сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 7279,10 грн, у формі штрафу в розмірі 727,91 грн; - №, яким визначено грошове зобовязання за порушення строку сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 4293,30 грн, у формі штрафу в розмірі 858,66 грн; - №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на 39330,32 грн, застосовано штрафні (фінансові) санкції 9832,58 грн.

13.03.2018 головне управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, а саме заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування в сумі 171398,44 грн, рішення № про застосування штрафних санкцій в розмірі 42332,08 грн за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування та рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску, яким нараховано штраф у розмірі 1314,35 грн та пеню у розмірі 232,23 грн. 23.03.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Державної фіскальної служби України скаргу №23/03/18-1 щодо оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішень про застосування штрафних санкцій. 20.04.2018 Державна фіскальна служба України листом №5721/К/99-99-11-02-02-25 направила йому рішення про результати розгляду скарги, згідно якого вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2018 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.03.2018 № - залишено без змін, а рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.03.2018 № скасовано. При цьому, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 23.03.2018 №23/03/18-1 в частині оскарження вищезазначених виконавчих документів - задоволено частково, зобовязано відповідача винести нове рішення згідно вимог чинного законодавства.

07.05.2018 Державна фіскальна служба України листом №6516/К/99-99-11-02-01-15 направила позивачу рішення про результати розгляду скарги, згідно якого податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 13.03.2018 №, №, №, №, № залишено без змін, а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без задоволення.

05.06.2018 Головне управління ДФС в Івано-Франківській області винесло вимогу №Ф-117592-55 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на загальну суму 213730,50 грн., з яких недоїмка 171398,42 грн та штрафні санкції 42332,08 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 цієї статті передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.3 цієї статті визначено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Згідно пункту 177.4 цієї статті до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які повязані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які повязані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи (пункт 177.5 статті 177 Податкового кодексу України).

Фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи (пункт 177.7 статті 177 Податкового кодексу України).

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 цієї ж статті, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Згідно ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Статтею 1 цього ж Закону передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Судом першої інстанції також встановлено, що представники контролюючого органу під час перевірки позивача неодноразово звертались до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з письмовими вимогами від 30.03.2017, 10.04.2017, 06.06.2017, 14.02.2018 про надання первинних бухгалтерських документів. Проте в позовній заяві та в судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача зазначив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надавав документи представникам контролюючого органу, однак останні відмовлялись брати їх до уваги. Акт перевірки від 22.02.2018 за №153/09-19-13-06/НОМЕР_1 містить відомості про певні документи, які, як зазначено особисто працівниками відповідача в акті перевірки, були представлені позивачем під час перевірки, зокрема договори про надання позики (зворотної фінансової допомоги) з приватними підприємствами «Гісбуд», «К.Д.В.», «Акра Голд», «Західноукраїнська компанія інженерних мереж», трудова угода з ОСОБА_5 та інші.

Відповідно до пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Пунктом 85.7 статті 85 Податкового кодексу України визначено що отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Згідно пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Заявою від 06.06.2017 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повідомив головне управління ДФС в Івано-Франківській області, що первинні бухгалтерські документи позивача вилучені працівниками слідчого управління Головного управлння ДФС в Івано-Франківській області та додав копію протоколу обшуку від 23.05.2017.

Як вірно зазначено судом, що запитувані головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області в позивача документи були вилучення правоохоронними органами, а тому, в силу вимог пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, не можна вважати їх відсутніми на час складення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкової звітності. Окрім цього, в звязку з вилученням таких документів, позивач був позбавлений можливості надати їх до закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки.

Згідно акту перевірки від 22.02.2018 за №153/09-19-13-06/НОМЕР_1 контролюючий орган дійшов висновку, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 безпідставно відобразив у витратній частині господарські операції з Івано-Франківським спортивно-культурним центром «Бліц» Шахової асоціації незрячих України та ТОВ «К.Д.В.».

На підтвердження реалізації фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 товарів ТОВ «К.Д.В» надано копії: договору поставки №25/09/2015 від 22.09.2015; видаткових та податкових накладних; товаро-транспортних накладних; банківської виписки за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

Щодо придбання позивачем товарів у ТОВ «К.Д.В.», то позивачем надано копії: договору поставки №25/09 від 22.09.2015; видаткової накладної №19 від 12.05.2016; податкової накладної №20 від 12.05.2016; товарно-транспортної накладної №Р19 від 12.05.2016. На підтвердження факту надання транспортних послуг ТОВ «К.Д.В» для фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надано суду копії: актів наданих послуг; податкових накладних; банківської виписки за період з 01.10.2015 по 31.12.2016.

Щодо реалізації позивачем товарів Івано-Франківському спортивно-культурному центру «Бліц» Шахової асоціації незрячих України надано копії податкових накладних та банківської виписки за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, а щодо придбання товарів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в Івано-Франківському спортивно-культурному центрі «Бліц» Шахової асоціації незрячих України суду також надано копії податкових накладних, банківських виписок за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 та з 31.10.2016 по 31.12.2016.

На підтвердження факту оренди позивачем складу в ПАТ «Промприлад» по вул. Сахарова, 23, м. Івано-Франківськ, надано копії: договору №219-33/15 від 26.08.2015; додаткового правочину №219-33/15-1 від 01.06.2016 про зміну і доповнення договору №219-33/15 від 26.08.2015; акту прийому передачі нерухомого майна від 26.08.2015; акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 по 14.08.2018.

Щодо оренди фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 складу в ТОВ «КГД БУД» по вул. Височана, 18а, м.Івано-Франківськ, надано копії: листа ТОВ «КГД БУД» від 14.09.2018 №14; актів здачі-прийому робіт (наданих послуг); податкових накладних.

Згідно договору оренди нерухомого майна №01/16 від 02.01.2016, укладеного між ТОВ «УніверГал» та ТОВ «К.Д.В.», останнє прийняло в строкове платне користування приміщення з метою здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 02.01.2016 обєктом оренди є нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Левинського, 2а. На підтвердження використання вантажного автотранспорту та можливість керування ним особисто надано копії: договору найму транспортного засобу (сідловий тягач «DAF CF85.430», реєстраційний номер НОМЕР_2) від 17.10.2015; договору найму транспортного засобу (н/причіп) від 17.10.2015; техпаспорта на сідловий тягач «DAF CF85.430», реєстраційний номер НОМЕР_2; посвідчення водія ОСОБА_1, яке підтверджує право керування вантажним транспортним засобом з причіпом та/або н/причіпом.

Вищевказані договори поставки, оренди, вчинені в письмовій формі, підписані представниками відповідних субєктів підприємницької діяльності, скріплені їх печатками, а, отже, є укладеними, і відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлюють для сторін права та обовязки. Будь-яких доказів підписання вищевказаних договорів невстановленими особами, скріплення їх підробленими печатками, чи інших даних, які б викликали сумнів в достовірності таких правочинів, відповідач суду відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не подав. Також суду не подано доказів визнання компетенним судом договорів поставки, оренди, недійсним та застосування наслідків їх недійсності.

Також суд першої інстанції вірно врахував, позицію Верховного Суду, зазначеній в постанові від 26.06.2018 в справі №826/548/17, згідно якої посилання на відсутність товарно-транспортних накладних як підтвердження нереальності господарських операцій з поставки товарів є безпідставним. Товарно-транспортні накладні призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг і підставою для формування витрат за такі послуги. Відсутність товарно-транспортної накладної ще не свідчить про безумовний безтоварний характер господарської операції з поставки товарів у цілому, так само як і відсутність сертифікатів якості на товар.

Згідно акту перевірки від 22.02.2018 за №153/09-19-13-06/НОМЕР_1, відповідач вказав на листи управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 12.06.2017 №124/09-19-23-01 та від 17.07.2017 №151/09-19-23-01, якими повідомлено про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 27.02.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 191, частиною 2 статті 205, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України стосовно Івано-Франківського спортивно-культурного центру «Бліц» Шахової асоціації незрячих України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ТОВ «К.Д.В.».

В ході слідства, проведеними 23.05.2017 санкціонованими обшуками адрес реєстрації (здійснення діяльності) Івано-Франківського спортивно-культурного центру «Бліц» Шахової асоціації незрячих України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ТОВ К.Д.В. серед іншого, вилучено первинні господарські та бухгалтерські документи вищезазначених субєктів господарської діяльності.

Також щодо доводів відповідача про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 27.02.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 191, частиною 2 статті 205, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України стосовно Івано-Франківського спортивно-культурного центру «Бліц» Шахової асоціації незрячих України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ТОВ «К.Д.В.», то суд першої інстанції вірно зазначив, що Верховний Суд в постанові від 27.03.2018 в справі №816/809/17 висловив позицію, згідно якої сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того, суд також зауважив, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

При цьому, початок досудового розслідування не є підставою для прийняття контролюючим органами висновків про фіктивність даного суб'єкта господарської діяльності, оскільки такі факти згідно частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України підтверджується лише вироком суду в кримінальній справі, який на час розгляду даної адміністративної справи відсутній.

Щодо обставин відсутності в позивача трудових ресурсів, то суд вірно врахував позицію Верховного Суду, викладеній в постанові від 16.01.2018 в справі №820/4648/13-а, згідно якої твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент перевірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. В межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок товарно-матеріальних цінностей.

Згідно протоколу обшуку від 23.05.2017 б/н, складеного слідчим відділом управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області первинні бухгалтерські документи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вилучені та зберігаються в управлінні фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Вилучення первинних бухгалтерських документів, розрахункових, платіжних та інші документів, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку здійсненний 23.05.2017, під час обшуку в такий спосіб, що виключає можливість встановлення змісту, переліку та реквізитів документів, що вилучені.

Відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов'язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно ч. 9 ст. 236 Кримінального процесуального кодексу України другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сімї або його представникові. При проведенні обшуку на підприємстві, в установі або організації другий примірник протоколу вручається керівнику або представникові підприємства, установи або організації.

Із змісту копії протоколу обшуку від 23.05.2017 б/н є неможливим встановлення реального змісту вилучених у позивача документів, їх обсягу та повноти, оскільки проведеними оглядами відображено часткові реквізити документів, щодо частини документів наявні відомості тільки про їх групові ознаки та кількість аркушів, змісту документів не встановлено.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

керуючись ч.3 ст.243, ст.308, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 809/1010/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: М.А.Пліш

Судді: Н.М.Судова-Хомюк

ОСОБА_6

Повний текст складено 15.02.2019