Справа № 804/8381/16
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Справа № 804/8381/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучми К.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та податкової вимоги, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2016 року, після усунення недоліків позовної заяви, судом відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том І, а.с.2).
Також, ухвалою суду від 23.02.2017 року судом за клопотанням Дніпродзержинської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АКІБ «УкрСиббанк» (том І, а.с.160).
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено, оскаржувані рішення визнано протиправними та скасовано (том І, а.с.166-168).
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 року апеляційні скарги Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» було залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 року без змін (том ІІ, а.с.195-197).
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, касаційну скаргу Кам'янської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було задоволено частково, скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том ІІ, а.с.247-255).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 року адміністративну справу № 804/8381/16 прийнято до провадження, та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, у судовому засіданні (том ІІІ, а.с.3).
У судові засідання 05.12.2018 року, 26.12.2018 року та 30.01.2019 року представники відповідача та третьої особи не прибули, належним чином повідомлялись про день, час та місце судового засідання.
30.01.2019 року через канцелярію суду позивачем подано письмові пояснення, в яких вона просить суд позовні вимоги задовольнити повністю, розгляд справи здійснювати без її участі в порядку письмового провадження. В своїх письмових поясненнях позивач фактично підтримала заявлені позовні вимоги, що викладені в позовній заяві (том ІІІ, а.с.34-38).
Раніше відповідач надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких заначив, що згідно центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Міністерства доходів і зборів України про суми виплачених доходів із сум доходу, отриманих від ПАТ «УкрСиббанк» загальною сумою 339 133,33 грн., у тому числі в 2011 році 206 234,06 грн., у 2012 році 132 899,27 грн. Податок на доходи фізичних осіб ПАТ «УкрСиббанк» у джерела виплати не нараховувався та бюджету не сплачувався, а тому відповідач просив суд задоволенні позову відмовити (том І а.с.130-132).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ «УкрСиббанк» до теперішнього часу на адресу суду будь-яких пояснень щодо предмету спору не надіслала.
Згідно із ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 9 ст.205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами статей 175, 194, 205 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.
Як видно з позову ПАТ «УкрСиббанк», дана сума заборгованості станом на 12.11.2009 року складалась із 442 960 грн. заборгованості за сумою кредиту; 65 143,61 грн. заборгованості за процентами по користуванню кредитом; 11 952,33 грн. пені (том ІІІ, а.с.42-43).
Тобто, на час винесення рішення Заводським районним судом м.Дніпродзержинська, сума кредитних зобов'язань позивачем перед банком була меншою, а тому сплачені платежі повинні були враховані банком та виконавчою службою при виконанні рішення.
Матеріалами справи встановлено, що позивач погодилась на участь в акції, що підтверджується заявами із зазначенням суми боргу, визначеного АТ «УкрСиббанк» (том ІІІ, а.с.40-41).
Отже, сума основного боргу за кредитними договорами складала 442 960 грн., та сума основного боргу (тіла кредиту) у позові АТ «УкрСиббанк» і у заявах про участь в акції є однаковими.
Банком було роз'яснено, що позивач повинна оплатити суму тіла кредиту, а проценти, пені та інші штрафні нарахування будуть списані, про будь-які інші можливі витрати або додаткові стягнення позивачу не повідомлялось.
Згідно з абз."в" п.176.1. ст.176 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), платники податку зобов'язані подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.
Як визначено в пп.162.1.1. п.162.1. ст.162 ПК України, платником податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з пп.163.1.1., 163.1.2. п.163.1. ст.163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Абзацами 1, 2 п.164.1. ст.164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Споживчий кредит - це кредит, що надається споживачеві на придбання продукції для особистих потреб, які безпосередньо не пов'язані з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Отримання кредиту передбачає обов'язок позичальника повернути у встановлені кредитним договором строки основну суму боргу (суму, яка була отримана від банку), а також сплатити проценти за користування кредитом. Крім цього, умовами кредитного договору часто передбачається необхідність здійснення позичальником інших платежів, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту, як на користь банку (комісії за відкриття поточного/карткового рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості, що, наприклад, пов'язано з бажанням позичальника отримувати виписки за кредитним/картковим рахунком, здійснення валютно-обмінних операцій, надання консультаційних, у тому числі юридичних, послуг тощо), так і на користь третіх осіб (страхові платежі, платежі за послуги нотаріусів, інших осіб, біржові збори тощо).
Згідно з абз.«д» пп.164.2.17. п.164.2. ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп.164.2.17. п.164.2. ст.164 ПК України є вичерпним.
Виходячи з аналізу наведених норм, заборгованість по відсоткам за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, тобто, від сплати яких було звільнено позивача банківською установою, це кошти, які не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз.«д» пп.164.2.17. п.164.2. ст.164 ПК України за змістом якої, сума боргу вважається тільки тіло кредиту, тобто, ті кошти, які було фактично отримано.
Тобто, "додаткове благо" включає тільки основну суму боргу, а проценти та інші платежі відносяться до вигоди виключно кредитодавця, тобто, до ПАТ «УкрСиббанк».
Підпунктом 14.1.54. п.14.1. ст.14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до пп.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України, додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Згідно з абз.б пп.164.2.14. п.164.2. ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.
Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.
Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.
Наведена правова позицій була висловлена Верховним Судом у постанові від 08.06.2018 р. у справі №814/574/16.
Що знайшло своє відображення в Постанові Верховного суду від 04.09.2018 року по даній справі № 804/8381/16 та зазначено, що судові рішення вказаній правовій позиції відповідають, отже, доводи скаржника щодо неправильності застосування судами матеріальних норм права не можуть бути визнані обґрунтованими.
Отже, відповідач не врахував, що банком було списано позивачу, як боржнику, проценти за користування кредитом, пеню, штрафні санкції і відсотки на суму простроченого платежу, а не «тіло» кредиту, яке в повному обсязі було сплачено до банку у листопаді 2011 року та у травні 2012 року.
Згідно із ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що податкове-повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 31.03.2014 р., рішення податкового органу про нарахування позивачу пені в розмірі 6 608,23 грн. та податкова вимога № 2714-25 від 11.06.2014 року винесені відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, слід визнати протиправними та скасувати.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Кам'янської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ «УкрСиббанк» про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та податкової вимоги слід задовольнити повністю з викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про нарахування ОСОБА_1 пені в розмірі 6 608,23 грн.
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 2714-25 від 11.06.2014 на суму боргу 72 972,07 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.