Справа № 813/106/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/575/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 813/106/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 оборони України, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, за участю Військової прокуратури Західного регіону України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на військовій службі, -

судді в 1-й інстанції Крутько О.В., Кухар Н.А., Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення 28.11.2018 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 28.11.2018 року,

в с т а но в и в:

Міністерство оборони України звернулося в суд з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення у адміністративній справі №813/106/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 оборони України, Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, за участю Військової прокуратури Західного регіону України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на військовій службі, шляхом поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді з 18 грудня 2015 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуальноо права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 15 грудня 2016 року №1196 (по особовому складу) на посаду начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова призначено підполковника ОСОБА_3, який прийняв посаду з 24 грудня 2016 року відповідно до наказу начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 24 грудня 2016 року №184 та перебуває на ній по теперішній час. Згідно з довідкою адміністративного управління та персоналу Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 14 листопада 2018 року №303/7/1/1271 у підпорядкованих Головному управлінню квартирно-експлуатаційних підрозділах станом на 15 листопада 2018 року наявні дві вакантні посади. Листом від 14 листопада 2018 року № 303/7/1/1272 Головне КЕУ ЗСУ запропонувало ОСОБА_1 для вирішення питання про поновлення на посаді прибути 20 листопада 2018 року о 10-00 год. на бесіду; одночасно повідомлено, що листом Головного КЕУ ЗСУ від 27 листопада 2018 року № 303/7/1/1314 ОСОБА_1 додатково запропоновано розглянути ряд вищих вакантних посад, на які у разі згоди його буде призначено. Вказані обставини свідчать про те, що при примусовому виконанні судового рішення у Міноборони виникли обставини, які призводять до необхідності у зміні способу та порядку виконання судового рішення. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення у адміністративній справі у справі №813/106/16 шляхом поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді з 18 грудня 2015 року.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що наказу ОСОБА_2 оборони України №10 від 10 січня 2019 року ОСОБА_1 поновлено на військовій службі на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник заявника (апелянта) ОСОБА_4І у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення у адміністративній справі у справі №813/106/16.

Інші учасники справи у судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року визнано протиправним та скасовано наказ ОСОБА_2 оборони України №268-кп від 17 грудня 2015 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Визнано протиправним та скасовано наказ ОСОБА_2 оборони України №1054 від 17 грудня 2015 року По особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом ж (у звязку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 17 грудня 2015 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова з 18 грудня 2015 року. Постанову в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 звернуто до негайного виконання.

Вказане рішення суду набрало законної сили 01 серпня 2018 року.

20 грудня 2016 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №813/106/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова з 18 грудня 2015 року.

29 жовтня 2018 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрив виконавче провадження ВП №57532822 з виконання виконавчого листа №813/106/16 від 20 грудня 2016 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова з 18 грудня 2015 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення у адміністративній справі №813/106/16 у спосіб, який просить заявник, а саме: шляхом поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді з 18 грудня 2015 року, оскільки відповідно до вимог ст.235 КЗпП України незаконно звільнений працівник повинен бути поновлений на попередній роботі, тому позивач

повинен бути поновлений на тій посаді, з якої він був звільнений.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Ч.2 ст.14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, або за принципом взаємності, - за її межами.

П.3 ч.1 ст.371 КАС України передбачає, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч.1, 3 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, судовим рішенням, яке набрало законної сили, зобовязано поновити ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова з 18 грудня 2015 року.

Судом встановлено та сторонами не заперечується той факт, що посада начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова існувала і існує на даний час.

Разом з тим, Міністерство оборони України вказує на неможливість виконання судового рішення в цій частині, обґрунтовуючи тим, що посада начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова на сьогодні не є вакантною, а визначених законодавством підстав для переміщення військовослужбовця, який її займає у звязку з поновлення на ній ОСОБА_1 немає, тому є достатні підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді.

Ст.235 КЗпП України передбачає, що незаконно звільнений працівник повинен бути поновлений на попередній роботі.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де зберіглося його попереднє місце роботи. При ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Згідно з п.34 вказаної Постанови Пленуму рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець не ставить можливість поновлення працівника на роботі в залежність від наявності (збереження) його посади на час розгляду справи.

Аналізуючи приписи ст.378 КАС України у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, колегія суддів вважає, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки позивач повинен бути поновлений саме на тій посаді, з якої він був звільнений.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для встановлення способу виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №813/106/16 у спосіб, визначений заявником.

Крім того, відповідно до долученого до відзиву на апеляційну скаргу витягу з наказу ОСОБА_2 оборони України №10 від 10 січня 2019 року ОСОБА_1 поновлено на військовій службі на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_2 Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 813/106/16 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий- суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.