Справа № 743/70/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/70/19 Суддя (судді) першої інстанції: Павленко О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Лічевецького І.О., суддів Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 (PHAM XUAN NGOC) на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2019 року адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання,

ВСТАНОВИВ

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом про продовження строку затримання громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до 21.07.2019 року.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2019 року адміністративний позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шість місяців до 21 липня 2019 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зокрема, скаржник зазначає, що позивачем не направлялись запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням кольорової фотокартки та належним чином заповненої анкети.

Крім того, військовою частиною не надано доказів того, що ним фактично направлялись листи на адресу посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам і адресат їх отримав.

Апелянт також звертає увагу на те, що позовну заяву від імені військової частини НОМЕР_1 підписано ТВО начальника Чопського прикордонного загону, а не командиром частини.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що 20.07.2018 року відповідач незаконно, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку №208 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Гута» ВІПС «Княгиня», однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 21.07.2018 року в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію був прийнятий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно представницької зустрічі.

Рішенням Ужгородського міжрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2018 року у справі №308/8269/18 затримано громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (надалі за текстом - Закон № 3773-VI), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст. 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Пунктом 2 частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства затримання з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Частинами 11 -13 названої статті Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач 22.07.2018 року, 15.08.2018 року, 26.10.2018 року, 12.12.2018 року звертався до Надзвичайного та повноважного Посла В`єтнаму в Україні, а також 26.10.2018 року та 12.12.2018 року до Департаменту консульської служби МЗС України з листами про надання допомоги в ідентифікації, оформленні та видачі свідоцтва на повернення, зокрема ОСОБА_1 до В`єтнаму.

Крім того, позивачем 12.10.2018 року було направлено до ДМС України запит стосовно здійснення реадмісії відповідача відповідно до ст.ст. 1, 2, 4 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав.

Проте, відповіді на ці звернення та запит позивач не отримав.

Таким чином, у даній ситуації наявні передбачені частиною 11 статті 289 КАС України обставини, які унеможливлюють ідентифікацію іноземця та його реадмісію у 6-місячний строк.

Твердження відповідача про те, що військовою частиною НОМЕР_1 не направлявся запит відповідно до Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 р. (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України № 38/77 від 22 січня 2018 року) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119, суд не приймає як доказ.

Матеріали справи містять запит № 81/1688 від 10.10.2018 р., що оформлений відповідно до вимог названої Інструкції.

Той факт, що позивачем не надано доказів отримання посольством Соціалістичної Республіки В`єтнам листів від 22.07.2018 року, 15.08.2018 року, 26.10.2018 року, 12.12.2018 року не може бути підставою для скасування судового рішення.

По-перше, ці листи є лише нагадуванням про необхідність надати відповідь на запит і їх направлення не є обов`язковим.

По-друге, жодним нормативним актом відповідача не зобов`язано направляти такі листи з повідомленням про вручення поштового відправлення.

При цьому, колегія суддів ураховує положення пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема коли законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 29 Закону № 3773-VI, передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03 вересня 2008 року №359-VI було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25 вересня 2007 року у місті Нью-Йорку.

Відповідно до пункту 1 ст. 3 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам «Про реадмісію громадян обох держав» передача та прийняття осіб, які підлягають реадмісії, організуються відповідно до національного законодавства держав Договірних Сторін та міжнародного права, а також гарантованих принципів порядку, безпеки та гідності, з урахуванням гуманітарних аспектів і єдності сім`ї осіб, які підлягають реадмісії.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на те, що позовну заяву підписано ТВО начальника Чопського прикордонного загону, а не командиром частини, є помилковим.

За змістом статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 3 квітня 2003 р. № 661-IV прикордонні загони входять до структури Державної прикордонної служби України.

Згідно частин 1 та 5 статті 14 названого Закону до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України. Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Тобто, Військова частина 1493 входить до структури Чопського прикордонного загону Державної прикордонної служби України

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 (PHAM XUAN NGOC) без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 14 лютого 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук