Справа № 819/911/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4046/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільська міська рада про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року (суддя першої інстанції Мандзій О.П., м. Тернопіль, повний текст складено 29.10.2018),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Управління містобудування, архітектури та кадастру виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання протиправною відмови у видачі містобудівних умов та обмежень, яка міститься у повідомленні №294/14 від 13.04.2018, зобов'язання Управління містобудування, архітектури та кадастру виконавчого комітету Тернопільської міської ради видати містобудівні умови та обмеження для проектування обєкта будівництва за адресою: вул. Замкова, 8, м. Тернопіль на реконструкцію квартири №3 під торгово-офісне приміщення з влаштуванням окремого входу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду 23 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано лист відмову Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради №294/14 від 13 квітня 2018 року. Зобов'язано Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо надання містобудівних умов і обмежень для проектування об'єкта будівництва за адресою: вул. Замкова, 8, м. Тернопіль. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради видати ОСОБА_1 містобудівні умови і обмеженння.

Із таким судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове - про задоволення позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт, зокрема, зазначила, що суд не дав належної оцінки тому факту, що відповідач безпідставно вимагає документи, які посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою за адресою вул. Замкова, 8 у м. Тернополі, хоча йдеться про реконструкцію квартири і вона не має наміру здійснювати забудову земельної ділянки. Апелянт послалася на ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання мітобудівної діяльності, згідно якої реконструкція обєктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані може здійснюватися за відсутності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Судом неправильно застосовано норми матеріального права та вказано, що реконструкція обєктів будівництва за відсутності документів на землю може здійснюватися лише на замовлення органів державної влади чи місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності, а тому вона була зобовязана подати документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або вказати причини такого неподання. Апелянт зауважує, що законодавством таких вимог не передбачено. Також не передбачено поетапного розгляду документів для видачі містобудівних умов та обмежень. Тому відповідач був зобовязаний розглянути всі подані документи, а не вибірково. Отже, оскільки відповідач вказав, що єдиним недоліком і підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є недотримання п. 1 ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме відсутність копій документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, суд безпідставно зобовязав повторно розглянути заяву, що є неефективним способом захисту порушених прав. Крім того, апелянт зауважила, що висновки суду, викладені у рішенні, є суперечливими.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якій вказано, що її доводи є безпідставними, а оскаржуване судове рішення є законним і обгрунтованим. В обґрунтування зазначено, що ОСОБА_1 при зверненні для отримання містобудівних умов та обмежень для реконструкції квартири під торгово-офісні приміщення з влаштуванням окремого входу не подала документів, які посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою за адресою вул. Замкова, 8 у м. Тернополі. Тому їй підставно було відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень на підставі пункут 1 частини четвертої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Сторони у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, що підтверджено матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2018 (а.с. 10).

ОСОБА_1 05.04.2018 звернулася до Управління містобудування, архітектури та кадстру виконавчого комітету Тернопільської міської ради із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва, внесення змін до містобудівних умов та обмежень та їх скасування, у якій просила видати містобудівні умови та обмеження для проектування обєкта будівництва за адресою: вул. Замкова, 8, м. Тернопіль на реконструкцію квартири №3 під торгово-офісне приміщення з влаштуванням окремого входу (а.с. 20).

До заяви додано викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000 та містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника (а.с. 21-33). До заяви також додано лист управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації від 04.04.2018 № 03-408/03-04-50 «Щодо статусу будівлі у м. Тернопіль на вул. Замковій 8» про відсутність будівлі за адресою вул. Замкова, 8, м. Тернопіль у Державному реєстрі нерухомих памяток України та Переліку памяток архітектури місцевого значення, для взяття на державний облік як памятку архітектури місцевого значення будівля не подавалася.

За результатами розгляду звернення відповідач листом №294/14 від 13.04.2018 повідомив позивача про те, що не видається можливим задовольнити її клопотання про видачу містобудівних умов та обмежень. У цьому листі повідомлено, що відповідно до статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник надає документ, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або копію договору суперфіцію. Також процитовано п. 2 ст. 29 вищевказаного Закону, згідно якого містобудівні умови та обмеження про проектування обєкта будівництва надаються фізичні або юридичній особі, яка подала заяву про намір забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні третьої особи (а.с. 7).

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначена відмова є протиправною з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI ( далі - Закон № 3038-VI), планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає реконструкцію існуючої забудови та територій.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 3038-VI проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Частиною 3 статті 29 цього Закону встановлено, що містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

4) витяг із Державного земельного кадастру.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Згідно частини 4 статті 29 Закону № 3038-VI підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулася до управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради із заявою про надання містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта будівництва за адресою: вул. Замкова, 8, м. Тернопіль на реконструкцію квартири №3 під торгово-офісне приміщення з влаштуванням окремого входу. Із переліку документів, які була зобовязана подати відповідно до частини третьої статті 29 Закону № 3038-VI, до заяви позивачем не було додано документа, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або копію договору суперфіцію, а також витягу із Державного земельного кадастру.

Разом з тим, відповідач надіслав їй листа із цитуванням норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», однак жодних підстав для відмови у задоволенні заяви вказано не було.

Отже, цей лист не можна вважати рішенням, яке містить належне обгрунтування.

Доводи представника відповідача про те, що позивач не надала до заяви документ, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або копію договору суперфіцію, а також витягу із Державного земельного кадастру суд відхиляє, оскільки, як вбачається з поданих ОСОБА_1 документів та доводів позовної заяви, остання має намір здійснити реконструцію приміщення в межах існуючого фундаменту.

Частиною четвертою статті 34 Закону № 3038-VI передбачено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт обєктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, звязку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво обєктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Отже, цією нормою передбачено можливість здійснення реконструкції обєкту будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту за відсутності документу, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Доводи відповідача про те, що така реконструкція можлива лише на замовлення органів державної власди чи місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності є безпідставними, так як конструкція вищевказаної норми Закону вибудована шляхом викладення окремих самостійних видів у переліку робіт, що можуть здійснюватися без зазначених документів на земельну ділянку.

Це:

реконструкція, реставрація або капітальний ремонт обєктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані,

реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, звязку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення,

комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво обєктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності.

Отже, саме останній визначений цією правовою нормою вид діяльності передбачає умову - замовлення органів державної влади чи місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності.

Враховуючи викладене, відповідач при розгляді заяви повинен за результатами ретельного дослідження поданих документів встановити, чи позивач має намір здійснити реконструкцію квартири з облаштуванням окремого входу без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту у плані і в залежності від встановленого прийняти відповідне рішення щодо видачі містобудівних умов без документів на земельну ділянку.

При цьому, апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини, закріплену в рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Крім того, у рішенні від 10.04.2008 по справі «Вассерман проти Росії» Європейський суд з прав людини також наголосив на тому, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції зобовязавши повторно розглянути заяву не забезпечив реального поновлення прав позивача, суд апеляційної інстанції вважає частково доречними, так як доцільно вказати у судовому рішеннні про необхідність врахування висновків суду, що викладені у судовому рішенні.

Доводи апелянта про необхідність повного задоволення позовних вимог і зобовязання відповідача прийняти рішення про видачу містобудівних умов суд відхиляє, так як вважає, що таке буде втручанням у дискреційні повноваження органу.

У відповідності до Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач за наслідками розгляду заяви позивача не прийняв відповідного рішення на підставі повного дослідженння матеріалів.

Зокрема, не досліджувалося питання щодо можливості видачі містобудівних умов за відсутності у позивача обовяку надати документи на земельну ділянку.

Разом з тим, у відповідача можлива альтернатива поведінки за наслідками повного розгляду заяви з урахуванням всіх поданих документів.

Отже, в цій частині позову суд відмовив правильно.

Таким чином, з метою повного захисту порушених прав позивача необхідно змінити оскаржуване судове рішення в частині викладення мотивів та доповнивши резолютивну частину словами «з урахуванням висновків, викладених судом у мотивувальній частині постанови».

Згідно вимог ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 апелянт сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,20 грн.

Вдтак, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та вимоги ч. 6 ст. 139 КАС України на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради 528,60 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 819/911/18 в частині викладення мотивів та доповнити третій абзац резолютивної частини рішення словами «з урахуванням висновків, викладених судом у мотивувальній частині постанови».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування, архітектури та кадастру виконавчого комітету Тернопільської міської ради (вул. Коперника, 1, м. Тернопіль, 46001) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 528 (пятсот двадцять вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.