Справа № 154/92/19
Суддя: Каліщук А. А.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судових засідань Процюк Н.Р.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача Мандзюка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ВМАЗ Управління патрульної поліції у Волинській області Мандзюка Дмитра Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовною заявою до інспектора ВМАЗ Управління патрульної поліції у Волинській області Мандзюка Д.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за те, що він 23.12.2018 р. о 01 год. 00 хв. у м. Луцьк по вул. Волі, 1, керував автомобілем НОМЕР_1, в якого не працювала підсвітка номерного знаку в темну пору доби та при перевірці документів не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.9 в, 2.1 ґ Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене, ч.6 ст. 121 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП та за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Дану постанову вважає незаконною, оскільки не вчиняв даного правопорушення, а тому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач 25.01.2019 р. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно 23.12.2018 року о 01 год. патрульним екіпажем «Цунамі 0015» при несенні служби та території м. Луцьк по пр. Волі, 1, було зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема, водій транспортного засобу «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 керував автомобілем з технічною несправністю, а саме не освітлювався державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 в ПДР. Після виявлення правопорушення було зупинено транспортний засіб для перевірки документів особи з інформуванням водія про причину зупинки та детальним описом підстави зупинки. Законну вимогу працівника поліції Мандзюка Д.А. водій ОСОБА_2 виконав частково та надав для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, однак не пред'явив для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши, що термін дії такого полісу закінчився, а нового договору він ще не встиг укласти, чим порушив п. 2.1 Ґ ПДР, за що передбачено відповідальність ч.1 ст. 126 КУпАП. Після встановлення особи порушника було проведено підготовку до розгляду та проведено розгляд справи про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП, за результатами якого було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ВР №195954 від 23.12.2018 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Крім того, звертає увагу, що позивач у адміністративному позові зазначає, що його зупинили безпідставно. Однак, на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського чітко видно, що помітивши автомобіль у якого не був освітлений номерний знак в темну пору доби, поліцейський зазначає причину зупинки та після зупинки транспортного засобу, роз'яснює її водієві. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки постанова є законною.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, в обгрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серія ВР №195954 від 23.12.2018р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23.12.2018 р. о 01 год. у м. Луцьк по пр. Волі, 1, керував автомобілем марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2, із несправною підсвіткою заднього номерного знаку в темну пору доби, та не надав поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.9 В і 2.1 «Ґ» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Пункт 2.9 в Правил дорожнього руху України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, в якого державний номерний знак неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Адміністративна відповідалність за ч. 6 ст. 121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Пунктом 2.1 «а», «б», «ґ» Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Разом з тим, відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною першою ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

В обґрунтування позовних вимог, підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення позивач вказав те, що він не згідний із постановою про адміністративне правопорушення, оскільки він відповідач не мав права його зупиняти, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху.

Однак в судовому засіданні позивач підтвердив, що на момент зупинки транспортного засобу не горіла підсвітка заднього номерного знаку, а також у нього не було дійсного поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оскільки у транспортному засобі позивача у темну пору доби не горіла підсвітка заднього номерного знаку, що в контексті п. 2.9. в ПДР України є порушенням ПДР України, тому поліцейський вправі був зупинити автомобіль позивача та вимагати від позивача надати документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, в тому числі і поліс (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Такі дії поліцейського є правомірними, оскільки повністю відповідають вимогам п. 2.4. ПДР України, ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Крім того, із дослідженого судом відеозапису із нагрудної камери поліцейського DM 4250 встановлено, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача є не справна підсвітка заднього номерного знаку автомобіля. Після зупинення транспортного засобу поліцейський представився водієві та повідомив причину зупинки транспортного засобу, вказавши на наявну несправність підствітки заднього номерного знаку. В подальшому, водій ОСОБА_2 провів ремонт підсвітки номерного знаку на місці зупинки транспортного засобу.

Однак усунення даних несправностей автомобіля позивачем на місці зупинки не спростовує порушення ним ПДР України.

Таким чином, доводи позивача про те, що працівник поліції не міг зупиняти його автомобіль, оскільки він не порушував правила дорожнього руху, є безпідставними.

Оскільки задній номерний знак автомобіля позивача неосвітлювався у темну пору доби, а також позивач не мав при собі поліс (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 2.9. «в» п. 2.1 «ґ» ПДР України, тому в його діях є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Ст. 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адмінстаративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З аналізу даної норми вбачається, що працівник поліції може, але не зобов»язаний, звільнити порушника від адміністративної відповідальності, у випадку вчинення малозначного правопорушення.

Наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП та не застосування відповідачем ст. 22 КУпАП не свідчить про незаконнність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та відсутність у його діях складу правопорушень.

Крім того, відповідач надав суду сертифікат дослідження конструкції та додаток до сертифікату, котрі підтверджують, що відеореєстратор, котрим фіксувалось правопорушення, є сертифікованим, тобто відповідає вимогам Технічного регламенту радіобладнання і телекомунікаційного кінцевого обладнання.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Враховуючи те, що позивач в судовому засіданні не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, не подав суду доказів, які були б підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення, а також беручи до уваги, що під час розгляду справи не встановлено порушень вимог КУпАП при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення та за відсутністю даних про те, що обставини справи, які викладені у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідають дійсності, при цьому відповідач належними та допустимими доказів довів правомірність своїх дій та постанови, тому суд прийшов до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення є обґрунтованою, законною, а тому відсутні підстави для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 254, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 20, 77, 244-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

В адміністративному позові ОСОБА_2 до інспектора ВМАЗ Управління патрульної поліції у Волинській області Мандзюка Дмитра Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук