Справа № 2а/957/11/1070
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2019 року

Київ

справа №2а/957/11/1070

адміністративне провадження №К/9901/31279/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуКиєво-Святошинської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - Києво-Святошинська ОДПІ)
на постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року (суддя Лиска І.Г.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року (колегія у складі суддів: Губської Л.В., Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.)
у справі № 2а/957/11/1070
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_2
доДержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області
проскасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Фастівської ОДПІ Київської області (під час розгляду справи відповідача замінено на його правонаступника - Києво-Святошинську ОДПІ), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати частково податкові повідомлення-рішення Фастівської об'єднаної державної податкової інспекції від 15 лютого 2011 року № /0 та № /0.

Зазначив, що є фізичною особою-підприємцем, та з квітня 2009 року є платником єдиного податку, відтак не зобов'язаний сплачувати ПДВ. Оскільки оскаржуваним рішенням № /0 йому донараховано зобов'язань з ПДВ за період в тому числі після квітня 2009 року, вважає рішення в цій частині протиправним.

Крім того, зазначає, що рішенням № /0 донараховано суму податку з доходів фізичних осіб внаслідок невизнання податковим органом окремих витрат, понесених позивачем. ОСОБА_3 вважає таке рішення незаконним, посилаючись на підтвердження відповідних витрат належними документами.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2012 року, позов задоволено частково. Рішення Фастівської ОДПІ від № /0 визнано протиправним та скасовано, а у задоволенні решти вимог - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2016 року рішення судів в частині вимог, у задоволенні яких відмовлено, скасовано, а справа в цій частині вимог направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 15 лютого 2011 року №/0 в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 140602 грн. за основним платежем та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 35 150,05 грн.

Рішення судів обґрунтовані тим, що з грудня 2008 року позивач був зобов'язаний зареєструватися платником ПДВ та сплачувати цей податок до квітня 2009 року - коли він став платником єдиного податку. Тому суд визнали законним рішення відповідача про донарахування сум податку та штрафних санкцій за період з грудня 2008 року по квітень 2009 року, і, відповідно, незаконним, за період після квітня 2009 року.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 сплатив донараховану оскаржуваним рішенням суму, відтак погодився з таким рішенням.

Позивач відзиву на касаційну скаргу не подавав.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

12 січня 2018 року касаційна скарга передана на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, згідно пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд справи буде проводитись в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що Фастівською ОДПІ проведено невиїзну планову документальну перевірку позивача за період з 01 жовтня 2007 року по 30 вересня 2010 року, за результатами якої складений акт № 14-3/1702 від 02 лютого 2011 року.

Актом встановлено, що обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності позивача за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року (у період, коли підприємець перебував на загальній системі оподаткування обліку та звітності) склав 489 428,04 грн. Відтак, з 01 грудня 2008 року позивач підлягав обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, зобов'язаний був подавати до органу державної податкової служби декларації з податку на додану вартість та здійснювати оподаткування господарських операцій (сума яких за період з 01 грудня 2008 року по 30 вересня 2010 року склала 913 256,21 грн.) за ставкою податку на додану вартість 20%.

На підставі цього податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, підпункту 6.1.1 пункту 6.1 статті 6, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7, абзацу 4 пункту 9.4 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до несплати до бюджету податку на додану вартість на загальну суму 182 653,00 грн; вимог абзацу «а» підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», які полягали у неподанні до органу державної податкової служби податкових декларацій з податку на додану вартість за грудень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - вересень 2010 року.

На підставі вказаного акта Фастівська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення №/0 від 15 лютого 2011 року, яким згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України збільшила суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 228 316,25 грн, у тому числі: 182 653,00 грн. - за основним платежем, 45 663,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Відповідно до вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у том числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 грн. (без урахування податку на додану вартість).

Пунктом 9.5 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що заява про реєстрацію направляється на адресу податкового органу з повідомленням про вручення або вручається особисто представником такої особи службовій особі податкового органу. Податковий орган зобов'язаний видати заявнику (відправити поштою) свідоцтво про податкову реєстрацію такої особи протягом десяти днів від дня отримання реєстраційної заяви.

Згідно з підпунктом «а» пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» з урахуванням положень пункту 9.5 цієї статті заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом.

Як встановлено судами, обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності за період з 01 січня 2008 року по 01 грудня 2008 року склав 349 257,72 грн, а значить з 01 грудня 2008 року позивач підлягав обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість та зобов'язаний сплачувати відповідний податок.

Такий обов'язок припинився з 01 квітня 2009 року оскільки позивач перейшов на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності шляхом сплати єдиного податку, а обсяг виручки, отриманої підприємцем у період, що перевірявся, не перевищував встановленого статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», з досягненням якого у позивача б виник обов'язок перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності та, зокрема, положень Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки до дати переходу на загальну систему оподаткування, обліку та звітності позивач не був платником податку на додану вартість.

Відповідно до п. 6 зазначеного Указу, суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), зокрема, податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрана спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про те, що податковий орган безпідставно донарахував позивачу зобов'язань з ПДВ та штрафних санкцій за період з 01 квітня 2009 року.

Водночас, за період з 01 грудня 2008 року по 31 березня 2009 року позивач був зобов'язаний сплачувати ПДВ, відтак рішення Фастівської ОДПІ за цей період є правильним.

Сторонами не заперечується правильність обчислення судами суми ПДВ та штрафних санкцій, неправомірно нарахованих за період з 01 квітня 2009 року.

Посилання у касаційній скарзі на сплату позивачем суми, донарахованої у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, не приймаються до уваги, оскільки така сплата не свідчить про погодження з рішенням податкового органу про донарахування податкових зобов'язань.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду