Справа № 440/4580/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4580/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Крутько О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування розпорядження.

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 02.11.2018 № 03-48/981; зобов'язання розглянути заяву від 25.10.2018 про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника та призначити і виплачувати пенсію по втраті годувальника з 15.11.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на день смерті ОСОБА_2 вони проживали однією сім'єю, ОСОБА_2 фактично утримував за свої кошти всю сім'ю та був єдиним годувальником, а тому відмова відповідача в призначенні їй пенсії по втраті годувальника порушує її права та законні інтереси.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника управління /а.с. 49/.

Відповідач 16.01.2019 подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 розірвано, тому підстави для призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника відсутні /а.с. 28/.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які долучені до матеріалів справи, встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що 15.11.2017 складено відповідний актовий запис № 1198 /а.с. 20/.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31.01.2018 провадження № 2-о/554/35/2018 встановлено юридичний факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 червня 2012 року по 15 листопада 2017 року. За змістом даного рішення судом встановлено, що вказані особи проживали разом з 01.06.2012, вели разом спільне господарство, мали спільний бюджет та проживали однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу /а.с. 21-22/.

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського ОУ ПФУ Полтавської області щодо переходу на пенсію по втраті годувальника. За результатами розгляду заяви Полтавським ОУ ПФУ Полтавської області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії в зв'язку з втратою годувальника згідно статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в зв'язку з відсутністю державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а отже остання не є дружиною померлого годувальника.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 у справі № 1640/2298/18 позов ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання призначити та виплати пенсію в зв'язку із втратою годувальника, чоловіка ОСОБА_2 з 15.11.2017, задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23.03.2018 № 172, зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 16.03.2018 з врахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено /а.с. 58-62/.

25.10.2018 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника /а.с. 52/.

Розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 02.11.2018 № 03-48/981 керуючись ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відмовлено гр. ОСОБА_1 в призначені пенсії в разі втрати годувальника за померлого ОСОБА_2 /а.с. 51/.

Позивач не погодилась із вказаним рішенням та оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку правим відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

За змістом статті 6 Закону №2262-ХІІ сім'ї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону №2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються: батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю (п. "б" ч.4 ст. 30 Закону №2262-ХІІ).

Згідно ст. 31 Закону №2262-ХІІ члени сім'ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім'ї, яким може бути призначена пенсія у зв'язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять виключень, згідно з якими до непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім'ї, прикладом якого є спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов'язків.

Вжиті у вказаному Законі поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя.

За частиною 1 статті 21 Сімейного Кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

У законодавстві про пенсійне забезпечення однозначно визначено, що право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім'єю без шлюбу, не належать.

У розумінні ст. 30 Закону №2262-ХІІ право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі.

Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім'ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 березня 2015 року № 21-615а14.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій у повному обсязі, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 лютого 2019 року.

Суддя А.Б. Головко