Справа № 1440/1592/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/1592/18

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області визнання протиправною відмову в призначену пенсії за вислугу років, про зобовязання призначити пенсію за вислугу років, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд визнати протиправною відмову в призначені пенсії за вислугу років та зобовязати призначити пенсію за вислугу років, виходячи з 27 років 06 місяців 27 днів вислуги, що дає право на призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначав про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки відповідачем під час розрахунку вислуги років протиправно не було застосовано приписи Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393, внаслідок чого розрахована відповідачем календарна вислуга років склала 21 рік 06 місяців 10 днів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, оформлену рішенням від 12.04.2018 р. № 130.

Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з 27 років 06 місяців 27 днів вислуги.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судовий збір у сумі 704,80 грн. на користь ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги апелянт посилався на те, що на день звільнення позивача вислуга років в календарному обчисленні становить 21 рік, 06 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні 27 років 06 місяців 27 днів. Проте, пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено право позивача на призначення пенсії за вислугу років, за наявності вислуги 23 календарних років і більше. Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що пільгова вислуга років враховується саме при призначенні пенсії за вислугу років, та призначення якої не ставиться у залежність від наявності виключно календарної вислуги років.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилався на доводи ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та які узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у звязку з чим, просить апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13), 31 липня 2017 року звільнений зі служби в Управлінні Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (а.с. 26-27).

Відповідно до розрахунку вислуги років підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 заступника начальника управління - начальника відділу виробничої діяльності, маркетингу та економіки Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (а.с. 16-17) загальна вислуга років на 31 липня 2017 року для призначення пенсії складає 27 років 06 місяців 27 днів. Також в розрахунку зазначено, що вислуга років в календарному обчисленні складає 21 рік 06 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні 27 років 06 місяців 27 днів.

Розрахунок вислуги років на пенсію складений на підставі особової справи позивача, начальником відділу по роботі з персоналом УДПтСУ в Миколаївській області (а.с. 17).

13 березня 2018 року Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області направило до апелянта подання № 777 від 13.03.2018 року про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 28), яке оформлено у відповідності до п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2008 року за № 135/13402.

В поданні про призначення пенсії вказана дата звільнення позивача зі служби 31.07.2017 р., вислуга років станом на 31.07.2017 року для призначення пенсії 27 років 06 місяців 27 днів. Також в поданні зазначені документи, які додаються, а саме: заява про призначення пенсії від 13.03.2018 р., ксерокопія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, витяг з наказу про звільнення, грошовий атестат, довідка про додаткові види грошового забезпечення, документ, що підтверджує відкриття рахунку в Ощадбанку, ксерокопія трудової книжки, ксерокопія військового квитка, ксерокопія диплому (а.с. 28- зворот).

За наслідками розгляду подання та заяви про призначення пенсії за вислугу років Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло рішення № 130 від 12.04.2018 року (а.с. 30-31), яким відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», посилаючись на тривалість календарної вислуги років 21 рік 06 місяців 10 днів, при необхідності мінімальної календарної вислуги 23 роки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявна вислуга років (у пільговому обчисленні), що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року № 2712-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Частинами 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Одночасно стаття 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Підпунктом «в» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони.

Колегією суддів встановлено, що вислуга років ОСОБА_2 на день звільнення у календарному обчисленні становить 21 рік, 06 місяців, 10 днів, у пільговому обчисленні - 27 років, 06 місяців, 27 днів.

Враховуючи викладене, період служби, зарахований позивачу на пільгових умовах відповідно до положень Порядку № 393, в розумінні частини 2 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може бути зарахований до календарної вислуги років.

В даному випадку для призначення пенсії за вислугу років не підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року № 393, якою позивачу для призначення пенсії за вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, оскільки, згідно з частиною 3статті 7 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, приписи пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, застосуванню підлягає сааме Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки, у відповідності до частини 3 статті 7 КАС України, він має вищу юридичну силу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, в даному випадку, відмовляючи у призначенні пенсії діяв в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства України.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець розмежовує такі поняття як "вислуга років" та "календарна вислуга років".

При цьому, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії. В той же час, для отримання права на призначення пенсії обов'язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, а до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом не передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача підстав для призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не встановлено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься у постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.11.2018 року у справі № 161/4876/17.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Понесені апелянтом субєктом владних повноважень судові витрати повязані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають, оскільки стаття 139 КАС України, передбачає відшкодування субєкту владних повноважень, у разі ухвалення судового рішення на його користь, з іншої сторони тільки здійснених таким субєктом владних повноважень документально підтверджених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КА України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області визнання протиправною відмову в призначену пенсії за вислугу років, про зобовязання призначити пенсію за вислугу років скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Дата складення повного тексту судового рішення 14.02.2019р.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5