Справа № 812/1206/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 лютого 2019 року

Київ

справа № 812/1206/18

адміністративне провадження №К/9901/65108/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 812/1206/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2018 року касаційна скарга Головного управління ДФС у Луганській області була залишена без руху, оскільки до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору у розмірі 1408,00 грн. грн. Скаржнику встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

На адресу суду скаржником було направлено копію платіжного доручення № 1112 від 22 листопада 2018, якою судовий збір сплачено у розмірі 1408,00 грн. Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2019 року скаржнику було продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання оригіналу платіжного доручення.

На виконання вимог ухвали скаржник надав до суду оригінал платіжного доручення № 1112 від 22 листопада 2018.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року, ухваленим за наслідками розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Головне управління ДФС у Луганській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В той же час статтею 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який також відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, та стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм же реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою 2 Розділу ІІІ КАС України.

Так, статтею 328 КАС України унормовані питанні стосовно права на касаційне оскарження, за змістом частини першої якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже за змістом наведених законодавчих приписів право на касаційне оскарження судового рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, однак лише у визначених законом випадках.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами пункту другого частини п'ятої статті 328 КАС України в редакції, чинній на час подання цієї касаційної скарги, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За визначенням пункту двадцятого частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

При цьому за змістом пункту десятого частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що ОСОБА_2 в період з 14.04.2014 по 03.04.2015 звільнявся від виконання обов'язків платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів для реалізації права на звільнення від відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Контролюючий орган посилається на те, що касаційна скарга містить питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що позиція Верховного Суду у даній категорії спору неодноразово висловлювалась, зокрема у постановах від 24.10.2018 у Справі № К/9901/17869/18, від 20.12.2018 № К/9901/9194/18.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 812/1206/18.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписС.С. Пасічник
підписВ.П. Юрченко