Справа № 805/2366/16-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

12 лютого 2019 р. Справа №805/2366/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Дочірнього підприємства "Санаторно - курортного реабілітаційного центру "Слов'янський курорт" ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,02 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2019 року Головне управління ДФС у Донецькій області надало через канцелярію суду заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі Дочірнього підприємства "Санаторно - курортного реабілітаційного центру "Слов'янський курорт" ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,02 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року.

В обґрунтування поданої заяви, відповідач зазначив наступне.

Згідно з даними інформаційної системи (ІТС "Податковий блок") по ДП СКРЦ "Слов'янський курорт" на момент прийняття вимоги обліковувалась заборгованість у сумі 1161404,01 грн.

Після формування вказаної вимоги про сплату недоїмки, ДП СКРЦ "Слов'янський курорт" здійснювалась сплата (зараховувались кошти) по ЄСВ.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державну соціальне страхування" за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Порядку № 422 у разі наявності у платника податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових); санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашання пені, нарахованої на такий борг.

Відповідно до вказаного, сума заборгованості у розмірі 1161404,01 грн., яка визначена у вимозі про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 05.04.2016 №Ю-1342-25 була погашена (лютий 2017 р.).

Станом на теперішній час згідно з даними інформаційної системи по ДП СКРЦ "Слов'янський курорт" обліковується заборгованість з ЄСВ у сумі 3364814,14 грн.

Також, станом на 21.09.2017 (дата набрання законної сили постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 по справі №805/2366/16-а) у ДП СКРЦ "Слов'янський курорт" вже обліковувалась заборгованість з єдиного соціального внеску у сумі 2070810,93 грн.

Таким чином, станом як на теперішній час так і на 21.09.2017 року (дата набрання законної сили постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року по справі № 805/2366/16-а) у ДП СКРЦ "Слов'янський курорт" була відсутня заборгованість з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 1161404,01 грн. визначена у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року.

Тобто, заборгованість з ЄВ визначена у вимозі № Ю-1342-25 від 05.04.2016 року у розмірі 1161404,01 грн., що підлягала списанню погашена у повному обсязі у зв'язку з чим предмет спору на теперішній час відсутній.

Крім того, відповідач зазначив, що державним виконавцем відкрите виконавче провадження, наслідком якого можуть бути негативні наслідки для відповідача.

11 лютого 2019 року представник позивача надав через канцелярію суду відзив на заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволені заяви.

Крім того, 12 лютого 20190 року від позивача надійшли додаткові документи та пояснення, а від відповідача - додаткові пояснення.

Розглянувши заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Позивач, Дочірнє підприємство "Санаторно-курортний реабілітаційний центр "Слов'янський курорт" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,02 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року позов задоволено. Зобов'язано Слов'янську ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 року у справі №805/2366/16-а апеляційну скаргу Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року залишено без задоволення, а постанову суду без змін.

На виконання постанови суду, Донецьким окружним адміністративним судом 20.08.2018 року за заявою позивача, видано виконавчий лист №805/2366/16-а, щодо зобов'язання Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2018 року замінено боржника - Слов'янську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області на його правонаступника - Головне управління ДФС у Донецькій області.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Як передбачає частина 2 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч.1 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення зокрема на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною "права на суд", а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 40 рішення від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції").

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, суд зазначає, що у пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Враховуючи наведене, доводи відповідача в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є безпідставними та не обґрунтованими, оскільки рішення набрало законної сили, є обов'язковим до виконання, доказів виконання рішення суду відповідачем не надано, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, суд зауважує, що з часу набрання постановою суду законної сили (21.09.2017 року) минуло півтора року, що є цілком достатнім терміном для того, щоб відповідач зміг висловити свої аргументи у передбачений КАС України спосіб шляхом оскарження постанови суду до касаційної інстанції. Таким чином, відповідачу слід вжити заходів до виконання рішення суду, що набрало законної сили, а не уникати його виконання.

Відповідачем до суду не надано жодного доказу того, що останнім здійснювались будь-які дії щодо виконання рішення суду у спосіб встановлений у судовому рішенні.

Відтак, враховуючи відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 374 КАС України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заява Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є безпідставною та необґрунтованою, в зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні останньої.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №805/2366/16-а - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 18 лютого 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кониченко О.М.