Справа № 816/5196/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа №816/5196/13-а

адміністративне провадження №Зн/9901/13/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 (колегія суддів у складі: Олексієнка М.М., Ємельянової В.І., Рецебуринського Ю.Й.) у справі № 816/5196/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Кременчуцького міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, третя особа - начальник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - УМВС України в Полтавській області), Кременчуцького міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - Кременчуцьке МУ, де третя особа - начальник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України у Полтавській області від 23.07.2013 № 372 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ; поновлення на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Кременчуцького МУ з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути з УМВС України в Полтавській області моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ начальника УМВС України в Полтавській області від 23.07.2013 № 372 о/с частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з посади начальника сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Кременчуцького МУ; поновлено позивача на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Кременчуцького МУ в званні капітана міліції з 23.07.2013; зобов'язано Кременчуцьке МУ здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 23.07.2013 по дату поновлення. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постанова в частині поновлення на посаді та виплати заробітної плати за один місяць звернута до негайного виконання.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013 скасовано в частині задоволених позовних вимог та прийнято в цій частині нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та відмовляючи в задоволенні позову, суд касаційної інстанції виходив з того, що згідно матеріалів службової перевірки, які були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, позивач, будучи працівником міліції, допустив грубе порушення службової дисципліни. Суд зазначив, що звільнення ОСОБА_1 здійснено за пунктом 64 «є» (порушення дисципліни), а не за пунктом «й» (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, у якій просив постанову Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 скасувати та призначити справу до нового розгляду.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначав, що своє рішення колегія суддів Вищого адміністративного суду України мотивувала тим, що підставою для прийняття наказу начальника УМВС України в Полтавській області від 23.07.2013 № 372 о/с стало грубе порушення ним службової дисципліни, яке виразилося у вимаганні від громадянина коштів за вирішення питання про можливість непозбавлення останнього волі і за даним фактом відкрито кримінальне провадження. Заявник вважає, що суд ототожнив грубе порушення службової дисципліни із вимаганням коштів з метою отримання неправомірної вигоди від громадянина та відкриттям за цим фактом кримінального провадження. Проте, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.11.2016 вирок Крюківського районного суду міста Кременчук Полтавської області від 18.07.2016 щодо ОСОБА_1 скасовано на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 за частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України закрите. Отже, заявник вважає, що ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 14.11.2016 є підставою, яка визначена в частині другій статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції, чинній на час звернення із заявою про перегляд судового рішення) для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, та є істотною обставиною для справи, яка не була і не могла бути відомою на момент прийняття постанови Вищим адміністративним судом України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.02.2017 відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 6 Перехідних положень КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) справа № 816/5196/13-а передана до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви про перегляд судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014, виходячи з такого.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначений у статті 245 КАС України (в редакції, чинній на час звернення із заявою про перегляд судового рішення) й відповідно до частини другої цієї статті такими підставами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано. Зазначений перелік є вичерпним.

Частиною першою статті 361 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017) також визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.

Згідно з частиною другою статті 361 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017) підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

В своїй заяві ОСОБА_1 як на підстави для перегляду судового рішення за нововияленими обставинами посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 245 КАС України (в редакції, чинній на час звернення із заявою про перегляд судового рішення).

До нововиявлених обставин належать факти об'єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв'язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об'єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об'єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Нова обставина, що з'явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об'єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

При цьому, переглядаючи постанову чи ухвалу в зв'язку із скасуванням судового рішення, що стало підставою для їх ухвалення або постановлення (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України, в редакції, чинній на час звернення із заявою про перегляд судового рішення) необхідно виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, оскільки скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього, і якщо вже прийнято новий акт, протилежний за змістом скасованому, або коли саме скасування акта означає протилежне вирішення питання.

Як вбачається зі змісту постанови Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014, перевіряючи надану судами попередніх інстанцій правову оцінку обставин справи щодо порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що слугувало підставою його звільнення за пунктом 64 «є» Положення № 114, суд касаційної інстанції дійшов висновку про законність таких дій відповідача, з огляду на встановлення службовим розслідуванням грубого порушення позивачем службової дисципліни. Додатково суд відзначив, що за фактом намагання отримання позивачем неправомірної вигоди відкрито кримінальне провадження.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що в основу постанови Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 не було покладено вирок Крюківського районного суду міста Кременчук Полтавської області від 18.07.2016, тобто скасоване судове рішення не набуло преюдиційного значення.

Враховуючи викладене, зазначена заявником обставина - постановлення Апеляційним судом Полтавської області 14.11.2016 ухвали, якою вирок Крюківського районного суду міста Кременчук Полтавської області від 18.07.2016 щодо ОСОБА_1 скасовано, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 за частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України закрито, як така не може вважатись нововиявленою для даної справи обставиною в розумінні пункту 4 частини другої статті 245 КАС України (в редакції, чинній на час звернення із заявою про перегляд судового рішення) й, відповідно, бути підставою для скасування постанови Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014.

Крім того, посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 245 КАС України (в редакції, чинній на час звернення із заявою про перегляд судового рішення) є безпідставним, оскільки про існування ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 14.11.2016 не було і не могло бути відомо на час розгляду справи касаційним судом.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017) за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За наведених обставин та з урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 250, 345, 355, 361, 368, 369 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 у справі № 816/5196/13-а.

Постанову Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 у справі №816/5196/13-а - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх
Судді: О.В. Білоус
Т.Г. Стрелець