Справа № 810/3095/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м.Київ справа № 810/3095/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, у якому позивач просить:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 20.10.2017 № на суму 7981,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно було нараховано позивачу штрафні санкції у розмірі 7981,42 грн. за порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання. Позивач зазначає, що 01.04.2015 р. ним помилково було сплачено єдиний податок з фізичних осіб за 2014 р. у сумі 4638,20 грн. на рахунок 0005 УК у Кам'янобрідському районі м. Луганська, у той самий час, як зазначений платіж необхідно було сплатити на розрахунковий рахунок 0006 в УК у Ленінському районі м. Луганську.

14.07.2015 позивачем було надіслано до Ленінської ОДПІ у м. Луганська лист з метою заліку коштів на правильний рахунок. На зазначений лист позивач отримав відповідь, що здійснити зарахування коштів на правильний рахунок неможливо, оскільки необхідне погодження з відповідним фінансовим органом м. Луганська, а на даний час це неможливо у зв'язку з відсутністю доступу до цього фінансового органу.

20.10.2017 ГУ ДФС у Київській області складено акт від 20.10.2017 № 165/10-36-04/НОМЕР_1, яким встановлено, що позивач порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 та п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України. На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке позивачем 24.11.2017 р. було оскаржено в адміністративному порядку. Відповідь на скаргу протягом строків, зазначених у ст. 56 Податкового кодексу України, відповідач не надав.

Позивач зазначає, що дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій, посилається на знаходження на обліку в податкових органах, які розміщені на території проведення АТО, та на порушення відповідачем строку розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення, що згідно положень п. 56.9. ст. 56 Податкового кодексу України призвело до повного задоволення скарги позивача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав до суду заперечення на адміністративний позов (а.с.43-48).

Так, зокрема, відповідач зазначив, що позивачем були порушені терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з єдиного податку у сумі 39907,10 грн. Неправильне зазначення позивачем реквізитів платіжних документів призвело до ненадходження сум податку на рахунок відповідного району, а тому податкове зобов'язання платника податків не є погашеним. Граничним строком сплати єдиного податку з фізичних осіб за 2014 рік з урахуванням вимог ст. 49, 57, 295 Податкового кодексу України є 20.02.2015, у той самий час, як помилкове перерахування позивачем суми узгодженого податкового зобов'язання було здійснено 01.04.2015, тобто з порушенням встановленого строку. Лист позивача, яким ним було поставлено питання протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не було оформлено як скаргу, а тому на нього не поширюється дія п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України. Сума несвоєчасно сплаченого узгодженого грошового зобов'язання позивача становила 39907,10 грн., а тому визначення штрафних санкцій у розмірі 20 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого узгодженого грошового зобов'язання є правомірним.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, позивач звернувся до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання, витребувано у сторін докази.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 повторно витребувано у сторін докази, відкладено підготовче засідання на 20.09.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 жовтня 2018.

Представником позивача до Київського окружного адміністративного суду 23.10.2018 було подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 219).

У судовому засіданні, призначеному на 23.10.2018, представник відповідача не заперечував проти можливості здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги подане представником позивача клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження враховуючи відсутність заперечень у представника відповідача та те, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, у витребуванні додаткових доказів суд прийшов до висновку здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Протокольною ухвалою від 23.10.2018 року постановлено здійснювати розгляд справи за правилами письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серія ЕК № 035038, виданий Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області 07.09.1995 (а.с. 131-134), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а.с. 134).

Позивач 20.10.2014 р. взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про що свідчить довідка від 30.10.2014 № (а.с. 21).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішнього переміщення особи, місце перебування позивача з 23.04.2015 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 27.11.2007 виконавчим комітетом Луганської міської ради, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 2 026452, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В03 № 026336 (а.с. 7).

Позивач є платником єдиного податку, про що свідчить копія Свідоцтва платника єдиного податку серія Б № 465128 (а.с. 135).

Згідно Свідоцтва платника єдиного податку серія Б № 465128, місцем провадження господарської діяльності позивача зазначено м. Луганськ, вул. Кірова, б. 6-98.

Позивач з 28.11.2007 перебував на обліку в Ленінській ОДПІ м. Луганська, а з 15.02.2017 - в Ірпінському відділенні Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, про що свідчить службова записка (а.с. 118).

Між позивачем та Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 11.12.2015 укладено договір про визнання електронних документів № 111220151 (а.с.212-214).

Про прийняття договору Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області свідчить квитанція № 2 (а.с. 214).

Між позивачем та Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 27.03.2017 укладено договір про визнання електронних документів № 240320171 (а.с.215-217).

Про прийняття договору Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області свідчить квитанція № 2 (а.с. 217).

Позивачем 02.07.2014 р. до Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за перше півріччя 2014 року (а.с. 168-170). У рядку 12 декларації визначено суму за звітний (податковий) період у розмірі 111 651,00 грн., у рядку 24 декларації визначено суму податку у розмірі 5 582,55 грн., у рядку 29 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 2646,15 грн.

Про прийняття податкової декларації Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 02.07.2014 свідчить квитанція № 2 (а.с. 171).

Позивачем 05.11.2014 р. до Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за три квартали 2014 року (а.с. 164-166). У рядку 12 декларації визначено суму за звітний (податковий) період у розмірі 129 309,00 грн., у рядку 24 декларації визначено суму податку у розмірі 6 465,45 грн., у рядку 29 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 882,90 грн.

Про прийняття податкової декларації Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 05.11.2014 свідчить квитанція № 2 (а.с. 167).

Позивачем 20.01.2015 р. до Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2014 рік (а.с.160-162). У рядку 12 декларації визначено суму за звітний (податковий) період у розмірі 151 492,00 грн., у рядку 24 декларації визначено суму податку у розмірі 7 574,60 грн., у рядку 29 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 1109,15 грн.

Про прийняття податкової декларації Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 20.01.2015 свідчить квитанція № 2 (а.с. 163).

Отже, позивач поданням податкових декларацій платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця від 02.07.2014, 05.11.2014, 20.01.2015 визначив суму грошового зобов'язання з єдиного податку у розмірі 4638,20 грн.

Позивачем 01.04.2015 згідно платіжного доручення № 35 від 01.04.2015 на р/р 0005 було сплачено 4 638,20 грн., призначення платежу « НОМЕР_1 єдиний податок з фізичних осіб за 2014 рік» (а.с. 156).

Листом від 14.07.2015 № 1407/1 позивач повідомив Ленінську ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області про помилкову сплату єдиного податку з фізичних осіб згідно платіжного доручення № 35 від 01.04.2015 та просив перерахувати кошти з вказаного рахунку на такі реквізити: рахунок № 0006, отримувач УК у м. Луганську/Ленінський район/18050401, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, код 37991503 (а.с. 13).

У відповідь на заяву позивача Ленінська ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області повідомила, що відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року « Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» висновок щодо заліку коштів погодити з відповідним фінансовим органом м. Луганська на даний час не має можливості у зв'язку з відсутністю доступу до такого фінансового органу (а.с. 15).

Листом від 31.08.2018 № 3108/1 позивач повідомив Ірпінське відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про помилкову сплату єдиного податку з фізичних осіб згідно платіжного доручення № 35 від 01.04.2015 та просив перерахувати кошти з вказаного рахунку на такі реквізити: рахунок № 0006, отримувач УК у м. Луганську/Ленінський район/18050401, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, код 37991503 (а.с. 138).

Згідно листа Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області від 04.10.2018 № 03-26/929, рахунок № 0006 по коду класифікації доходів бюджету 18050401 «Єдиний податок з фізичних осіб», відкритий в УК у Ленінському районі м. Луганська 07.02.2015 року та закритий 11.09.2018 року.

На рахунок № 0005 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1) були перераховані кошти у сумі 4638,20 грн. платіжним дорученням № 35 від 01.04.2015 р. (а.с. 155).

Позивачем 03.04.2015 р. до Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за І квартал 2015 року (а.с. 182-184). У рядку 12 декларації визначено суму за звітний (податковий) період у розмірі 429790,00 грн., у рядку 24 декларації визначено суму податку за ставкою 5% у розмірі 17 191,60 грн., у рядку 29 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 17191,60 грн.

Про прийняття податкової декларації Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 03.04.2015 свідчить квитанція № 2 (а.с. 185).

Позивачем 20.05.2015 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб за І квартал 2015 у сумі 2 191,60 грн., про що свідчить платіжне доручення № 41 від 20.05.2015 (а.с. 186).

Позивачем 20.05.2015 згідно квитанції 0.0.338107414.1 було сплачено єдиний податок з фізичних осіб І квартал 2015 року у розмірі 15000,00 грн., про що свідчить дублікат чека від 02.10.2018 (а.с. 218).

Позивачем 21.08.2015 р. до Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за півріччя 2015 року (а.с. 177-179). У рядку 12 декларації визначено суму за звітний (податковий) період у розмірі 652539,00 грн., у рядку 24 декларації визначено суму податку за ставкою 5% у розмірі 26 101,56 грн., у рядку 29 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 8909,96 грн.

Про прийняття податкової декларації Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 21.08.2015 свідчить квитанція № 2 (а.с. 170).

Позивачем 14.08.2015 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб за 3 квартал 2015 у сумі 8 910,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 57 від 14.08.2015 (а.с. 181).

Позивачем 05.10.2015 р. до Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за три квартали 2015 року (а.с. 172-174). У рядку 12 декларації визначено суму за звітний (податковий) період у розмірі 1 522 629,00 грн., у рядку 24 декларації визначено суму податку за ставкою 5% у розмірі 60 905,16 грн., у рядку 29 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 34 803,60 грн.

Про прийняття податкової декларації Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 05.10.2015 свідчить квитанція № 2 (а.с. 175).

Позивачем 18.11.2015 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб за три квартали 2015 у сумі 34 804,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 85 від 18.11.2015 (а.с. 176).

Позивачем 09.02.2016 р. до Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2015 рік (а.с. 203-204). У рядку 06 декларації визначено суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 1853061,00 грн., у рядку 12 декларації визначено суму податку у розмірі 74122,44 грн., у рядку 14 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 13217,28 грн.

Про прийняття податкової декларації Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 09.02.2016 свідчить квитанція № 2 (а.с. 205).

Позивачем 17.02.2016 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб у сумі 13220,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 96 від 17.02.2016 (а.с. 206).

Позивачем 10.05.2016 р. до Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за І квартал 2016 року (а.с. 187-188). У рядку 06 декларації визначено суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 366984,00 грн., у рядку 12 декларації визначено суму податку у розмірі 18 349,20 грн., у рядку 14 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 18349,20 грн.

Про прийняття податкової декларації Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 10.05.2016 свідчить квитанція № 2 (а.с. 189).

Позивачем 18.05.2016 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб за І квартал 2016 у сумі 18 350,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 107 від 18.05.2016 (а.с. 190).

Позивачем 08.08.2016 р. до Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за півріччя 2016 року (а.с. 191-192). У рядку 06 декларації визначено суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 589620,00 грн., у рядку 12 декларації визначено суму податку у розмірі 29 481,00 грн., у рядку 14 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 11131,80 грн.

Про прийняття податкової декларації Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області 08.08.2016 свідчить квитанція № 2 (а.с. 193).

Позивачем 17.08.2016 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб за півріччя 2016 у сумі 11 132,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 113 від 17.08.2016 (а.с. 194).

Позивачем 07.11.2016 р. до Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за три квартали 2016 року (а.с. 195-196). У рядку 06 декларації визначено суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 591788,00 грн., у рядку 12 декларації визначено суму податку у розмірі 29589,40 грн., у рядку 14 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 108,40 грн.

Про прийняття податкової декларації Луганською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області 07.11.2016 свідчить квитанція № 2 (а.с. 197).

Позивачем 11.11.2016 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб за три квартали 2016 у сумі 108,40 грн., про що свідчить платіжне доручення № 123 від 11.11.2016 (а.с. 198).

Позивачем 07.02.2017 р. до Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області була подана податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2016 рік (а.с. 199-200). У рядку 06 декларації визначено суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 954085,62 грн., у рядку 12 декларації визначено суму податку у розмірі 47704,28 грн., у рядку 14 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 18 114,88 грн.

Про прийняття податкової декларації Луганською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області 07.02.2017 свідчить квитанція № 2 (а.с. 201).

Позивачем 13.02.2017 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 18115,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 128 від 13.02.2017 (а.с. 202).

Позивачем 09.05.2017 р. до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області була подана податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за І квартал 2017 року (а.с. 207-208). У рядку 06 декларації визначено суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 585679,00 грн., у рядку 12 декларації визначено суму податку у розмірі 29283,95 грн., у рядку 14 декларації зазначено, що сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду становить 29283,95 грн.

Про прийняття податкової декларації Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 10.05.2017 свідчить квитанція № 2 (а.с. 209).

Позивачем 05.05.2017 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб у сумі 13000,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 145 від 05.05.2017 (а.с. 210).

Позивачем 19.05.2017 року сплачено єдиний податок з фізичних осіб у сумі 16285,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 146 від 19.05.2017 (а.с. 211).

20.10.2017 на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст. 76, ст. 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Вишгородської ОДПІ управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДФС у Київській області Мельник Оленою Валеріївною проведена камеральна перевірка своєчасності та повноти сплати узгоджених податкових зобов'язань фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Результати перевірки оформлено актом від 20.10.2017 року №165/10-36-13-04/298910391 (далі - акт перевірки) (а.с.9-10).

Перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 та п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України, та на підставі пп. 75.1.1. ст. 75, ст. 76, ст. 102 та ст. 126 гл. 11 розділу ІІ Податкового кодексу України розраховано штрафні санкції за:

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за перше півріччя 2014 року від 02.07.2014 р. в сумі 305,56 грн. (кількість днів прострочення 274);

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за три квартали 2014 року від 20.11.2014 р. в сумі 176,58 грн. (кількість днів прострочення 182).

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2014 рік від 20.01.2015 р. в сумі 221,83 грн. (кількість днів прострочення 90).

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за перший квартал 2015 року від 03.04.2015 р. в сумі 837,24 грн. (кількість днів прострочення 86).

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за півріччя 2015 року від 21.08.2015 р. в сумі 907,43 грн. (кількість днів прострочення 89).

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за три квартали 2015 року від 05.10.2015 р. в сумі 907,35 грн. (кількість днів прострочення 90).

- податковою декларацією платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2015 рік від 09.02.2016 р. в сумі 906,80 грн. (кількість днів прострочення 89).

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за перший квартал 2016 року від 10.05.2016 р. в сумі 906,64 грн. (кількість днів прострочення 89).

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за півріччя 2016 року від 08.08.2016 р. в сумі 21,68 грн. (кількість днів прострочення 84) та 884,92 грн. (кількість днів прострочення 178) .

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за три квартали 2016 року від 07.11.2016 р. в сумі 21,68 грн. (кількість днів прострочення 86).

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2016 рік від 07.02.2017 р. в сумі 941,96 грн. (кількість днів прострочення 75).

- податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за перший квартал 2017 року від 10.05.2017 р. в сумі 941,75 грн. (кількість днів прострочення 90).

На підставі викладених в акті перевірки висновків контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.10.2017, яким за затримку на 274, 182, 178, 90, 90, 90, 89, 89, 89, 86, 86, 84, 75 календарних днів сплати фізичною особою грошового зобов'язання з єдиного податку в сумі 39907,10 грн., позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 7 981,42 грн. (а.с. 11).

Не погоджуючись із висновками камеральної перевірки та винесеним ГУ ДФС України у Київській області податковим повідомленням-рішенням, позивач за захистом порушених прав та інтересів звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом з вимогою про визнання його протиправними та його скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За правилами пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку, як передбачено пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

За правилом пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій. При цьому специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на погашену суму податкового боргу залежно від кількості днів, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що Позивачем згідно податкової декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 02.07.2014 р. визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду у розмірі 2646,15 грн. Згідно податкової декларацій платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця від 05.11.2014 р. визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду у розмірі 882,90 грн. Згідно податкової декларацій платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця від 20.01.2015 р. визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду у розмірі 1109,15 грн.

Отже, позивач поданням податкових декларацій платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця від 02.07.2014, 05.11.2014, 20.01.2015, визначив суму грошового зобов'язання з єдиного податку у розмірі 4638,20 грн.

В строк, встановлений пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, позивач зобов'язання зі сплати єдиного податку, визначеного податковими деклараціями платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця від 02.07.2014, 05.11.2014, 20.01.2015. не виконав.

Позивачем 01.04.2015 згідно платіжного доручення № 35 від 01.04.2015 помилково було сплачено 4 638,20 грн. на р/р 0005, призначення платежу « НОМЕР_1 єдиний податок з фізичних осіб за 2014 рік» (а.с.156).

За встановлених судами обставин сплати позивачем єдиного податку за зобов'язаннями, визначеними позивачем в податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 02.07.2014, 05.11.2014, 20.01.2015 згідно платіжного доручення №35 від 01.04.2015 року, тобто з порушенням строку, передбаченого п. 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, кількість днів прострочення становила:

224 дні - за податкове зобов'язання, визначене позивачем в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 02.07.2014;

132 дні - за податкове зобов'язання, визначене позивачем в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 05.11.2014;

40 днів - за податкове зобов'язання, визначене позивачем в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 20.01.2015.

Зарахування місцевих податків та зборів, до яких згідно з підпунктом 10.1.2 статті 10 Податкового кодексу України відноситься, зокрема, й єдиний податок, до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (далі - БК України).

Частиною 1 статті 43 БК України визначено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно частин 4, 5 статті 45 БК України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і визнаються зарахованими до державного бюджету з дня їх зарахування.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого і покладено на контролюючі органи.

Допущена позивачем помилка щодо реквізитів сплати податкових зобов'язань з єдиного податку, визначених згідно податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 02.07.2014, 05.11.2014, 20.01.2015 не спричинила настання будь-яких негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету, й, до того ж, в позивачем були здійснені дії, спрямовані на усунення допущеної помилки та перерахування коштів за належністю.

Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Крім того, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до Державного бюджету.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постановах від 12 червня 2018 року у справі №826/1/16 (К/9901/28108/18), від 17 січня 2018 року у справі №2а-2686/09/2670 (К/9901/2649/18), від 01.08.2018 року у справі № 813/2487/17.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що податкові зобов'язання, визначені позивачем в податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 03.04.2015, 21.08.2015, 05.10.2015, 09.02.2016, 10.05.2016, 08.08.2016, 07.11.2016, 07.02.2017, 10.05.2017 були сплачені позивачем з дотриманням строку, встановленого пунктом 295.3. ст. 295 Податкового кодексу України.

З огляду на своєчасну сплату позивачем податкових зобов'язань з єдиного податку, визначених в податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 03.04.2015, 21.08.2015, 05.10.2015, 09.02.2016, 10.05.2016, 08.08.2016, 07.11.2016, 07.02.2017, 10.05.2017, застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку є протиправним.

Крім цього, при наданні правової оцінки оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Згідно з пп.20.1.2 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Положеннями статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Положеннями ст.21 Податкового кодексу України визначені обов'язки контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Отже, до повноважень податкових органів належить здійснення в рамках податкового контролю камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.

При цьому, контролюючі органи та їх посадові особи як під час прийняття рішень про проведення перевірок, так і безпосередньо під час проведення перевірок зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України та іншими законами.

Як встановлено судом, позивач з 28.11.2007 перебував на обліку в Ленінській ОДПІ м. Луганська, а з 15.02.2017 - в Ірпінському відділенні Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області (а.с. 118).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішнього переміщення особи, місце перебування позивача з 23.04.2015 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

З врахуванням місця реєстрації позивача в період, який підлягав перевірці, в зоні проведення АТО до спірних правовідносин підлягає застосуванню також спеціальне законодавство.

Так, Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Вказаний Указ набрав чинності 14.04.2014.

02.09.2014 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII (далі - Закон №1669-VII, в редакції, яка була чинна на момент проведення перевірки, набрав чинності 15.10.2014), яким визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до ст.1 Закону №1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Статтею 3 Закону №1669-VII встановлено, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Частинами 2-3 ст.11 Закону №1669-VII встановлено, що дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, з огляду на вищенаведені норми, суд дійшов висновку про те, що заборона проведення планових або позапланових перевірок стосується суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції.

Тобто, визначальним у даному випадку є місце здійснення суб'єктом господарювання своєї діяльності.

Абзацом 2 ст.1 Закону №1669-VII визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

На виконання ст.1 Закону №1669-VII Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р (далі-Розпорядження №1053-р) затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Так, пунктом 1 додатку до вказаного Розпорядження №1053-р м. Луганськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053" від 05.11.2014 №1079-р було зупинено дію Розпорядження № 1053-р.

В подальшому, на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» (далі - Розпорядження №1275-р).

Відповідно до Додатку до Розпорядження №1275-р до зазначених населених пунктів, зокрема, належить місто Луганськ Луганської області.

Відповідно до ч.3 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Так суд зазначає, що загальновідомою є обставина, що на території Луганської області та, зокрема, міста Луганськ, триває антитерористична операція, а деякі населені пункти Луганської області є територіями, тимчасово не підконтрольними уряду України.

З матеріалів справи слідує, що позивач у період з 28.11.2007 по 15.02.2017 здійснював господарську діяльність в м. Луганськ, яке відповідно до Розпоряджень №1053-р та №1275-р належить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Відповідно до матеріалів справи позивач перебував на обліку та здійснював діяльність на території проведення антитерористичної операції, що відповідачем не заперечується.

Станом на момент розгляду даної справи Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України видано не було.

Отже, оскільки у період з 28.11.2007 по 15.02.2017 позивач здійснював господарську діяльність в місті Луганськ, яке згідно Розпоряджень за №1053-р та №1275-р відноситься до затвердженого переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, то суд вважає, що на позивача поширюються вимоги ст.3 Закону №1669-VII.

Крім того, частиною третьою статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1669-VII визначено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, з наведеного слідує, що Закон №1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 в адміністративній справі №810/5885/15.

Оскільки до 15.02.2017, позивач здійснював господарську діяльність безпосередньо у зоні проведення антитерористичної операції, встановлена Законом №1669-VII заборона проведення перевірок поширюється на ФОП ОСОБА_1 саме щодо проведення перевірки за період здійснення господарської діяльності у зоні проведення антитерористичної операції.

Таким чином, враховуючи те, що до 15.02.2017 позивач здійснював господарську діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, а також тимчасову заборону на проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, яка визначена ст.3 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", суд вважає проведення перевірки за вказаний період безпідставним, що в свою чергу, свідчить про необґрунтованість висновків Головного управління ДФС у Київській області про порушення позивачем термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання в цілому.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 20.10.2017, яким за затримку на 274, 182, 178, 90, 90, 90, 89, 89, 89, 86, 86, 84, 75 календарних днів сплати фізичною особою грошового зобов'язання з єдиного податку в сумі 39907,10 грн., позивача зобов'язано сплатити штрафу розмірі 20 % у сумі 7 981,42 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов'язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності своїх дій під час винесення податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № від 20.10.2017.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції № 0.0..7 від 15.06.2018 року (а.с. 2). Витрати позивача, пов'язані з залученням свідків та проведенням судових експертиз відсутні, отже, судові витрати (судовий збір) у розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити

2.Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 20.10.2017 № .

3. Стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: 03051 м.Київ вул.Народного Ополчення, 5а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 08.02.2019.

Суддя Кушнова А.О.