Справа № 359/6998/18
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/6998/18
Провадження № 2-а/359/234/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

05.09.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, у якій просить суд: - поновити термін оскарження постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 964934 від 04.05.2018 року, за ч.2 ст. 122 КУпАП винесеної відносно ОСОБА_1 у звязку з тим, що ознайомився з нею лише 30.08.2018 року; - визнати протиправними дії інспектора р2б2п2 УПП в м.Київ ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, щодо складання постанови винесеної відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП серії НК № 964934 від 04.05.2018 року за порушення п.п.2.9(д) ПДР України; - скасувати постанову винесену відносно нього, ОСОБА_1, за ч.2 ст. 122 КУпАП серії НК № 964934 від 04.05.2018р. інспектором р2б2п2 УПП в м. Київ ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, у звязку з тим, що вона винесена передчасно, односторонньо з порушенням законів України (а.с.1-5).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 04.05.2018 року інспектором р2б2п2 УПП в м. Київ ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення Серії НК № 964934. Зі змісту постанови, ОСОБА_1, 04.05.2018 р. о 11.50год. в м.Київ пр.-кт Соборності,4, керуючи ТЗ тримав засоби звязку в руці, а саме розмовляв по телефону, чим порушив п. 2.9 д) ПДР України. За вказане правопорушення притягнуто до адмінвідповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн.. Позивач зазначає, що дії інспектора є протиправними, а дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Так, вказує, що 04.05.2018 року він перебував на робочому місці та керував автобусом YUOYI д.н.з. АІ 8173СР, який належить ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», рухаючись за маршрутом № 316, жодних засобів звязку під час керування транспортним засобом не використовував. При цьому, був зупинений через пятдесят метрів від автобусної зупинки «Дарницька площа» працівниками патрульної поліції, які пояснили, що порушив п.2.9 д ПДР України, тобто розмовляв по мобільному телефону під час керування транспортним засобом. Зазначену обставину позивач заперечував, однак працівники поліції переписали дані водійського посвідчення та реєстраційного документа на транспортний засіб, та дозволили продовжувати подальший рух. Під час спілкування з патрульними поліцейськими ніяких документів вони не складали, належним чином не ознайомили його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, у порушення вимог ст.251 КУпАП, не було надано жодних доказів скоєння адмінправопорушення, не допитано жодного свідка. Зазначив, що отримавши 26.08.2018 листа з Бориспільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення з нього штрафу 850грн. та виконавчого збору, лише 30.08.2018 р. отримав у відділі ДВС копію постанови про адміністративне правопорушення від 04.05.2018р.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Департамент патрульної поліції м.Київ( а.с.13).

У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити. Також пояснив, що не дочекався винесення постанови, оскільки пасажири поспішали та висловлювали своє незадоволення затримкою.

Відповідачі у судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Однак, представник відповідачів ОСОБА_3 направив до суду письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 27-30), у якому зазначено, що твердження позивача, викладені у позовній заяві не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що відповідач ОСОБА_2 діяв на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а оскаржувана постанова винесена у межах повноважень в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду справи надано не було. З цих підстав, просили відмовити у задоволенні позову.

Третя особа у судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та заперечень щодо позову не направили.

У відповідності до ч.1, 3 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши відзив на позовну заяву та письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи пропуск строку звернення до суду, суд визнає причини пропуску строку оскарження постанови поважними і поновлює строк звернення до суду відповідно до ст.ст. 121, 123 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З досліджених у судовому засіданні документів встановлено, що інспектором роти № 3 батальйону 2 полку 2 УПП в м.Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 04.05.2018 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі Серії НК № 964934, відносно ОСОБА_1В.( а.с.10). Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

За змістом постанови, інспектор роти № 3 батальйону 2 полку 2 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 04.05.2018 р. о 11.50 год. в м.Київ просп.. Соборності, 4, керуючи ТЗ Yougi ZGT (автобус) д.н.з. АІ 8173СР, тримав засоби звязку в руці, а саме розмовляв по телефону, чим порушив п.п.2.9 д ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП (а.с. 10).

Так, відповідно до п. 2.9 д) ПДР України визначено, що під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди -у вигляді штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1,4 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з вимогами ч.ч. 2,3ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення серед інших про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту та правил користування засобами транспорту (частина 2 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію України» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті, поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно п. 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395,постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268КУпАП.

За змістом п. 5, 9 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (п.5) .

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п.9).

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналогічні вимоги щодо оцінки доказів закріплені ст.252 КУпАП України.

Як передбачено ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, за змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі одержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої та другою статті 258 КупАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У тому числі згідно вимог ч.6 вказаної статті, відповідно до якої постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, як зазначено в самій постанові про накладення адміністративного стягнення, позивач від підпису та отримання копії постанови відмовився( а.с.10).

Будь-яких належних і допустимих доказів того, що позивачем було порушено вимоги п.2.9 д ПДР, а відповідно, скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем суду не надано, та не зазначено джерел їх здобуття.

Суд звертає увагу, що, не зважаючи на те, що позивач висловлював зауваження на дії інспектора патрульної служби та не визнавав факту вчинення ним адміністративного правопорушення, а також зазначав про відсутність доказів його вини, інспектором патрульної поліції такі докази зібрані не були.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили суду, що знаходились в автобусі, яким керував позивач, та можуть підтвердити, що водій під час руху не розмовляв по мобільному телефону, для чого надали водію свої номери телефонів.

Таким чином, судом встановлено, що розгляд справи відбувався з порушенням вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, та ст.268 КУпАП.

Так, інспектор поліції не отримав та не надав оцінки поясненням позивача, присутніх в автобусі пасажирів, та без будь-яких належних і допустимих доказів, прийшов до висновку, що позивачем порушено п. 2.9д) ПДР України, та в порушення вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог пунктів 1-3 ч.1 ст. 293 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу.

Пунктом 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачено обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та доведеними, і підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує вимоги ст.ст.121,122 КАС України, оскільки докази направлення та отримання копії постанови позивачем суду надані не були, а також викладені в позовній заяві доводи, що з постановою він ознайомився 30.08.2018, після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.10,11), та приходить до висновку, що строк звернення позивача до суду з адміністративним позовом підлягає поновленню.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст.ст.247,288,293 КУпАП, а також враховуючи положення ч.2 ст. 9, ч.3 ст.286 КАС України, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача слід закрити.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати у справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 74-77, 139,241-246,250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №964934 від 04.05.2018 за ч.2 ст.122 КУпАП, винесеної відносно нього інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві ОСОБА_2.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР НК №964934 від 04.05.2018 за ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУПА та накладено штраф в розмірі 425 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Повний текст рішення виготовлений 29.12.2018.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Муранова-Лесів