Справа № 300/71/19
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. справа № 300/71/19

09 год. 30 хв.

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимощука О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Ткачук О. П.,

представника позивача, адвоката - Біяна Б.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго"

до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 11.12.2018 ЗВП №42737712, з підстав неправомірного її винесення, -

ВСТАНОВИВ:

Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (надалі, також - позивач, ДМП "ІФТКЕ"), 08.01.2019, звернулося в суд із позовною заявою до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі, також - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 11.12.2018 ЗВП №42737712, з підстав неправомірного її винесення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.12.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичною В. В., всупереч вимог частини 6 статті 48, частини 3 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про арешт коштів позивача у зведеному виконавчому провадженні №42737712 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 24399072,23 грн. Позивач вважає протиправною вказану постанову про арешт коштів боржника ЗВП №42737712 від 11.12.2018, оскільки заборгованість, згідно виконавчих листів Івано-Франківського окружного адміністративного суду №2а-1332/12/0907 від 16.04.2013, №809/3445/15 від 12.01.2016, №809/1319/19 від 17.09.2017 та №809/788/16 від 22.11.2016, частково погашена позивачем, а тому кошти Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" арештовані в надмірній сумі на 16476264,55грн. Протиправним також є включення до арештованих коштів суми стягнення за наказами Господарського суду Івано-Франківської області №347 від 28.03.2016, №682 від 12.07.2016, №637 від 23.06.2016, оскільки позивач включений до реєстру теплопостачальних та теплоенергетичних організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а тому в силу пункту 10 частини 1 статті 34 та частини 2 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" відповідач повинен зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання зазначених виконавчих документів. Окрім того, НАК «Нафтогаз України» списав частину сум неустойки (штрафу, пені) інфляційних нарахувань, процентів річних, які були предметом стягнення в справах №909/174/16, №909/175/16, №909/1400/15 у яких видано вищезазначені судові накази Господарського суду Івано-Франківської області. Також, безпідставним є включення до оскаржуваної постанови наказу Господарського суду Івано-Франківської області №18199 від 23.06.2016, оскільки згідно з договором реструктуризації заборгованості №536 від 02.06.2014 та актом звірки, сума заборгованості позивача зменшилась до 1464728,11 грн., а тому різниця між фактичною заборгованістю за виконавчим документом та сумою арешту становить 272816,86 грн. Позивач наголосив, що в силу пункту 6 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають стягненню суми, згідно постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.01.2011 №14359326, від 23.02.2010 №744105, від 15.08.2005 №58/1, від 30.11.2017 №36327063, від 10.01.2011 №9086707, які включені до оскаржуваної постанови про арешт коштів. Окрім цього, позивач вказав на допущені описки державним виконавцем в зазначенні дат виконавчих документів №809/1319/19 вказано хибну дату 17.09.2017 замість вірної 17.08.2017, № 2а-1332/12/0970 вказано хибну дату 16.04.2013 замість вірної 27.09.2013, №18199 вказано хибну дату 23.06.2016 замість вірної 19.12.2005. В зв'язку із вищенаведеними аргументами, Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" просить суд визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 (а.с.57-59) даний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання: - довідки із детальним розрахунком залишку заборгованості по кожному із виконавчих документів, зазначених у постанові про арешт коштів боржника від 11.12.2018 ЗВП №42737712, із посиланням на письмові докази, що підтверджують вказані обставини; - актів звірок зі стягувачами по зведеному виконавчому провадженню №42737712, що підтверджують залишок заборгованості по кожному із наказів Господарського суду Івано-Франківської області, зазначених у постанові про арешт коштів боржника від 11.12.2018 ЗВП №42737712.

За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху, 01.02.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) та призначено судовий розгляд справи на 11.02.2019 о 14:00 год. (а.с.1-2).

Від позивача 08.02.2019 надійшло клопотання за №17/170 із долученими актами звірок взаємних розрахунків із ПАТ «НАК Нафтогаз України» від 21.01.2019 (а.с.80, 81, 82).

Також, 11.02.2019 від позивача надійшли пояснення по справі за №11/177, додатками до якого долучено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с.91, 92, 93, 95, 97), постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.100), та договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ із додатками (а.с.101-104, 105, 106, 107-110, 111, 112, 113-116, 117, 118).

В судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2019 о 14:00 оголошено перерву на 45 хвилин з метою надання можливості представнику позивача надати документи, підтверджуючі його повноваження як адвоката.

Уповноважений представник позивача, підтвердивши свої повноваження адвоката у відповідності до вимог частини четвертої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги, викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити повністю. Адвокат в судовому засіданні, окрім обставин, зазначених в позовній заяві та письмових поясненнях вказав, що 300000 грн, сплачені в погашення податкової заборгованості розподілені податковим органом, а тому надати докази обсягу погашення податкового боргу, відповідно до виконавчих документів, зазначених в оскаржуваній постанові немає можливості. З приводу вжиття заходів щодо оскарження в судовому порядку постанов про стягнення виконавчого збору, представник вказав, що на момент їх винесення, Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не набрав чинності, а з моменту його прийняття законодавцем не врегульований механізм оскарження та скасування постанов про стягнення виконавчого збору, прийнятих до набрання ним чинності, таким чином згідно з нормами матеріального права вказані виконавчі збори не підлягають стягненню на підставі пункту 6 частини 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений 04.02.2019, на офіційну електронну адресу відповідно до вимог частин 1, 2 статті 268 КАС України (а.с.74,75-76). Причини неявки відповідач не повідомив. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

З даного приводу суд зазначає, що особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ, в тому числі, що визначені статтею 287 КАС України закріплені, зокрема, в статті 268 КАС України, відповідно до частини 3 якої неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за такої явки сторін.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичною Вітою Володимирівною при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 42737712 винесено постанову від 11.12.2018 про арешт коштів боржника - Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку 0012 МФО:380377 в Акціонерному товаристві «Український будівельно-інвестиційний банк» та усіх інших відкритих рахунках у межах суми звернення стягнення в розмірі 24 399 072,23 гривень (а. с. 15-17).

До складу зведеного виконавчого провадження № 42737712, на підставі якого винесено постанову про арешт коштів боржника від 11.12.2018, входить виконання 17 виконавчих документів, зокрема:

1). Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору №53630180 видана 31.03.2017, сума стягнення 55 155,54 грн.

2). Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору №14359326 видана 10.01.2011, сума стягнення 656 604,86 грн.

3). Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору №744105 видана 23.02.2010, сума стягнення 801140,65 грн.

4). Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору №58/1 видана 15.08.2005, сума стягнення 1 082 759,69 грн.

5). Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору №36327063 видана 30.11.2017, сума стягнення 54 287,14 грн.

6). Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору №9086707 видана 10.01.2011, сума стягнення 383 439,21 грн.

7). Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору №31063740 видана 14.03.2013, сума стягнення 233 743,16 грн.

8). Виконавчий лист №2а-1332/12/0907 виданий 16.04.2013, сума стягнення 8 291 619,85 грн.

9). Виконавчий лист №809/3445/15 виданий 12.01.2016, сума стягнення 4 175 823,22 грн.

10). Наказ №793 виданий 09.08.2016, сума стягнення 1 378 грн.

11). Наказ №347 виданий 28.03.2016, загальна сума стягнення 2 884 940,49 грн.

12). Наказ №682 виданий 12.07.2016, загальна сума стягнення 445 267,58 грн.

13). Наказ №156 виданий 25.02.2016, сума стягнення 13 376,96 грн.

14). Наказ №18199 виданий 23.06.2016, загальна сума стягнення 1 737 544,97 грн.

15). Наказ №637 виданий 23.06.2016, загальна сума стягнення 3 554 787,10 грн.

16). Виконавчий лист №809/1319/19 виданий 17.09.2017, сума стягнення 1 149 833,37 грн.

17.) Виконавчий лист №809/788/16 виданий 22.11.2016, сума стягнення 7 642 013,90 грн.

Судом встановлено, що загальна сума стягнення за вищевказаними виконавчими документами включеними у зведене виконавче провадження становить 33 163 715,69 грн.

Оскаржувана постанова про арешт коштів боржника надійшла на адресу позивача 26.12.2018 (на звороті а.с.17).

На переконання позивача, постанова про арешт коштів боржника від 11.12.2018 ЗВП №42737712 не відповідає чинному законодавству та винесена з порушенням Законів України "Про виконавче провадження" та "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". У зв'язку із чим, позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із такого.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

В спірних правовідносинах, суд керується Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України та застосовує положення: Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі, також - Закон № 1404-VIII), Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII (надалі, також - Закон № 1730-VIII).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом №1404-VIII.

Приписами частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень, серед іншого, є: звернення стягнення на кошти боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення, поряд з іншим, постанов або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Аналізуючи приписи вищевказаної статті Закону №1404-VIII, суд зазначає, що накладення арешту на кошти боржника є правовим механізмом створення можливості забезпечення належного і своєчасного виконання виконавцем у межах суми стягнення за виконавчим документом із врахуванням додаткових платежів. Слід також зауважити, що для ефективного виконання рішень, звернутих до примусового виконання, державний виконавець володіє й іншими повноваженнями, визначеними статтею 18 Закону №1404-VIII, окрім накладення арешту на кошти боржника.

Згідно із частинами 1, 2 статті 48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частинами 1-5 статті 52 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Згідно з частинами 1-4 статті 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Досліджуючи питання щодо правомірності включення до постанови від 11.12.2018: наказу №637 виданого 23.06.2016, загальна сума стягнення 3 554 787,10 грн; наказу №347 виданого 28.03.2016, загальна сума стягнення 2 884 940,49 грн; наказу №682 виданого 12.07.2016, загальна сума стягнення 445 267,58 грн, стягувачем за якими є НАК «Нафтогаз України», суд зазначає наступне.

Згідно абзацу 9 частини 1 статті Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 за №1730-VIII, реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (надалі по тексту також - реєстр), - це державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

У відповідності до пункту 10 частини 1 статті 34 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Згідно з вимогами частини 2 статті 34 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Аналізуючи наведені норми права, необхідно зазначити, що державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону №1730-VIII, після чого зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня.

Як встановлено судом, ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №173 від 12.07.2017 включене до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, згідно номеру особового запису в реєстрі 95 (http://www.minregion.gov.ua/wp-content/uploads/2018/03/Reyestr-09.08.2018.pdf).

Судом встановлено, що позивачу здійснено списання НАК «Нафтогаз України» неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних для включення до договорів про реструктуризацію заборгованості в загальній сумі 36 347 505,07 грн. До складу списаної суми входять також суми, визначені в наказі №637 виданого 23.06.2016, наказі №347 виданого 28.03.2016 та наказі №682 виданого 12.07.2016. Вказане підтверджується листом НАК «Нафтогаз України» №26-7680/1.8-17 від 27.10.2017 (а.с.41-42) та актами звірки від 21.01.2019 (а.с.80-82). З метою зупинення вчинення виконавчих дій щодо вищевказаних наказів, позивач 07.12.2018 звернувся до відповідача із відповідними заявами(а.с.43, 44, 45). Вказані заяви отримані відповідачем 10.12.2018, що підтверджується відстеженням поштового відправлення №171 (на звороті а.с.46), проте залишені без відповідного реагування.

Державний виконавець Тертична В. В., не взявши до уваги вказану обставину, наклала арешт на кошти в провадженні ЗВП №42737712, які знаходяться на рахунку ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" включаючи заборгованість згідно з наказами Господарського суду Івано-Франківської області №637 від 23.06.2016, №347 від 28.03.2016 та №682 від 12.07.2016.

Суд вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що порушують право позивача на розпорядження грошовими коштами в частині сум, передбачених зазначеними наказами, що містяться на його банківських рахунках, та вчинені з порушенням вимог чинного законодавства.

Стосовно доводів позивача про накладення відповідачем арешту на кошти боржника у значно більшому розмірі, ніж фактична заборгованість Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" згідно з виконавчим документом - наказом Господарського суду Івано-Франківської області №18199 від 23.06.2016, суд відзначає таке.

За змістом частини 6 статті 48 Закону №1404-VIII стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

У відповідності до вимог частини 3 статті 56 Закону №1404-VIII, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2005 у справі № 9/18 стягнуто з ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" на користь КП "Івано-Франківськводотехпром" - 1 665 535,20 гривень заборгованості, 18 954,69 гривень - 3% річних, 51 237,08 гривень інфляційних збитків, 1 700,00 гривень витрат по сплаті державного мита та 118,00 гривень інформаційно-технічних витрат на забезпечення судового процесу, що в загальному становить - 1 737 544,97 гривень (а.с. 18-19). За вказаним судовим рішенням видано наказ №18199 від 23.06.2016.

Між КП "Івано-Франківськводотехпром" 02.06.2014 в особі генерального директора Саєвича М.Б. (Кредитор) та Державним міським підприємством "Івано-Франківськтеплокомуненерго" в особі виконуючого обов'язки директора Рущака В.С. (Боржник), укладено договір реструктуризації заборгованості №536 (а.с. 20).

Так, згідно з вказаним договором Боржник визнав за собою заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення перед Кредитором в сумі 1 553 280,11 гривень, яка несплачена згідно з рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2005 у справі №9/18 та засвідчена актом звірки між сторонами, станом на 01.05.2014. Кредитор надав на 60 місяців розстрочку оплати вказаної заборгованості, що почалася 01.06.2014 та закінчується 01.05.2019, а боржник зобов'язується сплачувати рівними частинами щомісячними платежами по 25 888,00 гривень.

В матеріалах справи наявний акт звірки з 02.06.2014 по 31.07.2018 між КП "Івано-Франківськводотехпром" і ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", який свідчить, що станом на 31.07.2018 позивачем проведено розрахунків всього на суму 88 552,00 гривень, а заборгованість перед КП "Івано-Франківськводотехпром" становить 1 464 728,11 гривень (а.с. 21).

Отже, Державним міським підприємством "Івано-Франківськтеплокомуненерго" на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2005 у справі №9/18 за наказом №18199 від 23.06.2016, зменшено суму боргу перед КП "Івано-Франківськводотехпром" в розмірі 272 816,86 гривень.

Вказані обставини підтверджуються рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 в справі №0940/1613/18 за позовною заявою Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника ЗВП №42737712 від 15.08.2018 (а.с.49), дата набрання рішення законної сили: 02.10.2018 та рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 в справі №0940/1752/18 за позовом Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника ЗВП №42737712 від 04.09.2018 (а.с.54), дата набрання рішення законної сили: 23.10.2018.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з вимогами частини 4 статті 19 Закону №1404-VIII сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, серед іншого, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Таким чином, суд вважає, що сума, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати залишку несплаченої позивачем заборгованості згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2005 у справі №9/18 за наказом №18199 від 23.06.2016.

Стосовно протиправності включення сум, визначених у виконавчих документах Івано-Франківського окружного адміністративного суду, зокрема: виконавчому листі №2а-1332/12/0907 виданому 16.04.2013, сума стягнення 8 291 619,85 грн; виконавчому листі №809/3445/15 виданому 12.01.2016, сума стягнення 4 175 823,22 грн; виконавчому листі №809/788/16 виданому 22.11.2016, сума стягнення 7 642 013,90 грн; виконавчому листі №809/1319/19 виданому 17.09.2017, сума стягнення 1 149 833,37 грн, суд зазначає таке.

Стягувач - Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, по вищевказаних виконавчих документах інформував відповідача про залишки податкового боргу. Останній лист за №477/9/09-19-55-17-18 від 20.11.2018, який отримано відповідачем 26.11.2018 та міститься в матеріалах даної адміністративної справи вказує на залишки заборгованості:

по виконавчому листі №2а-1332/12/0907 виданому 16.04.2013, сума стягнення 8 291 619,85 грн, залишок 367 412,18 грн;

по виконавчому листі №809/3445/15 виданому 12.01.2016, сума стягнення 4 175 823,22 грн, залишок 2 328 084,97 грн;

по виконавчому листі №809/788/16 виданому 22.11.2016, сума стягнення 7 642 013,90 грн, залишок 4 144 132,44 грн;

по виконавчому листі №809/1319/19 виданому 17.09.2017, сума стягнення 1 149 833,37 грн, залишок 414 132,24 грн.

На переконання суду, державний виконавець повинен враховувати підтверджений обсяг погашення заборгованості, який йому відомий, при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 11.12.2018, а тому накладення такого арешту в частині погашеної заборгованості є протиправним та порушує приписи частини 6 статті 48 та частини 3 статті 56 Закону №1404-VIII.

Заперечуючи проти включення до постанови про арешт коштів від 11.12.2018 суми, вказані в:

постанові про стягнення з боржника виконавчого збору №14359326 виданій 10.01.2011, сума стягнення 656 604,86 грн;

постанові про стягнення з боржника виконавчого збору №9086707 виданій 10.01.2011, сума стягнення 383 439,21 грн;

постанові про стягнення з боржника виконавчого збору №58/1 виданій 15.08.2005, сума стягнення 1 082 759,69 грн;

постанові про стягнення з боржника виконавчого збору №36327063 виданій 30.11.2017, сума стягнення 54 287,14 грн;

постанові про стягнення з боржника виконавчого збору №744105 виданій 23.02.2010, сума стягнення 801 140,65 грн, позивач вказав, що відповідно до пункту 6 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується, в тому числі, за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Проте, суд не може взяти до уваги зазначені позивачем аргументи, оскільки правомірність винесення вищевказаних постанов про стягнення виконавчого збору не є предметом розгляду в даній адміністративній справі. Доказів скасування вищезазначених постанов в адміністративному чи судовому порядку суду не надано, а тому аргументи позивача у цій частині є необґрунтованим.

Також, позивач не обґрунтував достатніми та допустимими доказами необхідність врахування погашення податкової заборгованості в сумі 300 000 грн, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів здійснення такого погашення. Документу, який би свідчив про сплату такої суми не долучено і до листа №11/1566 від 04.12.2018, який направлявся позивачем головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичній В. В.

Суд також вважає помилковими посилання позивача на допущені відповідачем описки у виконавчих документах, а саме: №809/1319/19 вказано хибну дату 17.09.2017 замість вірної 17.08.2017, № 2а-1332/12/0970 вказано хибну дату 16.04.2013 замість вірної 27.09.2013, №18199 вказано хибну дату 23.06.2016 замість вірної 19.12.2005, - як підстави для виключення із постанови про арешт коштів боржника сум заборгованості, визначених такими виконавчими документами, оскільки, на переконання суду, допущення таких описок у постанові державного виконавця не може слугувати причиною її скасування.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи, що відповідачем накладено арешт під час виконання сімнадцяти виконавчих документів в межах суми звернення стягнення в розмірі 24 399 072,23 грн, з яких 12 398 706,08 грн включено протиправно, на думку суду, дії державного виконавця вчинені всупереч приписам частини 2 статті 2 КАС України.

Враховуючи те, що постанова про арешт коштів боржника від 11.12.2018 є документом прямого застосування, на підставі якого уповноважені банківські установи зобов'язані вчинити дії, передбачені цією постановою, суд не вбачає можливості скасовувати оскаржуване рішення в частині, оскільки таке скасування призведе до окремих труднощів в його практичному застосуванні.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права винесення постанови про арешт коштів боржника в межах реальної суми боргу, станом на момент її прийняття, з врахуванням висновків суду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги в цілому є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах даної справи міститься доказ понесення позивачем судових витрат в розмірі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3 від 03.01.2019 про сплату судового збору (а.с.3).

Таким чином, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Інших доказів понесення сторонами судових витрат суду не подано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 271, 272, 287, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 11.12.2018, ЗВП №42737712 прийняту головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичною Вітою Володимирівною.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 00015622) на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (вул. Б. Хмельницького, буд. 59-А, м. Івано-Франківськ, 76000, код ЄДРПОУ - 03346058) судові витрати в розмірі 1921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго", адреса: вул. Б. Хмельницького, буд. 59-А, м. Івано-Франківськ, 76000, код ЄДРПОУ - 03346058.

Відповідач: Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, адреса: вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 00015622.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.