Справа № 440/4546/18
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4546/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Костенко Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

18.12.2018 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі - Глобинське ОУПФУ, відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, яке не провело перерахунок належних позивачу пенсій відповідно до висновків Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, ухваленого у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII, що привело до не виплати державної пенсії позивачам у повному розмірі;

- зобов'язати Глобинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести з 17 липня 2018 року перерахунок та виплату позивачу державної пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, щодо якого встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою в розмірі не меншому ніж трьох мінімальних заробітних плат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і перебуває на пенсійному обліку в Глобинському ОУПФУ. Станом на 2018 рік для інвалідів ЧАЕС - ліквідаторів Чорнобильської катастрофи 1 групи, гарантований державою мінімальний розмір пенсій зменшено в 5,6 разів, для інвалідів ЧАЕС 2 групи в 5 разів, а для інвалідів 3 групи - в 4,1 рази, що з урахуванням відсутності запроваджених рівноцінних чи більш сприятливих умов соціального захисту, дозволяє стверджувати про порушення зобов'язань держави щодо забезпечення соціального захисту позивача, відшкодування завданої йому шкоди за втрачене здоров'я, моральні і фізичні страждання, втрату працездатності, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей від дії радіації під час ліквідації останніми Чорнобильської катастрофи, що становить порушення закріпленого у Конституції України обов'язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Разом з тим, 17.07.2018 Конституційним Судом України ухвалено рішення №6-р/2018 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу І Закону України "Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ, у якому Суд дійшов висновку, що у разі зміни правового регулювання набуті особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпечення можливості їх реалізації або запроваджені рівноцінні чи більш сприятливі умови соціального захисту. Відтак, позивач вважає, що Глобинським ОУПФУ безпідставно не проведено перерахунок належної йому пенсії відповідно до висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.02.2019 відповідач надав до суду відзив (а.с.101-105), в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що згідно рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади, наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійних фонд України. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до положень Бюджетного кодексу України. Отже, суди під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Статті 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за якими позивачу призначена пенсія, не зазнали змін відповідно до рішення Конституційного Суду від 17.07.2018 №6, а тому і відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу згідно вказаного рішення.

Позивач в судове засідання не з'явився, у матеріалах справи наявні докази, що він належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. У прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною дев'ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд вирішив розглядати справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 є пенсіонером та учасником ЛНА на ЧАЕС І категорії, та інвалідом 3 групи (а.с.10,17).

Пенсія, призначена згідно статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яку позивач отримує через Глобинське ОУПФУ в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача та не заперечується сторонами у справі.

17.07.2018 Конституційним Судом України ухвалено рішення №6-р/2018 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу І Закону України "Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ.

29.10.2018 позивач звернувся до Глобинського ОУПФУ із заявою, в якій просив негайно поновити сплату належну йому пенсію в розмірі 6,5 мінімальних пенсій за віком, а також нарахувати та сплатити недоотримані ними суми пенсій за серпень, вересень та жовтень 2018 року з урахуванням висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 (а.с.96).

Листом від 08.11.2018 Глобинське ОУПФУ проінформувало позивача про те, що його пенсія нараховується та виплачуються відповідно до норм чинного законодавства і відсутні підстави для її перерахунку на підставі рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 (а.с.97).

З огляду на викладене та вважаючи бездіяльність Глобинського ОУПФУ щодо не проведення перерахунку пенсій протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.04.1991 введено в дію Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі також Закон №796-XII).

Відповідно до приписів статті 50 Закону №796-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

За змістом статті 54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ.

Підпунктами 9, 13 пункту 4 розділу I цього Закону внесено такі зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР від 06.06.1996:

- текст статті 50 викласти у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

- текст статті 54 викласти у такій редакції: "Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 визнані неконституційними лише окремі положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII;

- частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII зі змінами;

- статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII.

Встановлено, що підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII; частина третя статті 22, частина друга статті 24, частина сьома статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII зі змінами; стаття 53 (крім її назви), стаття 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, виходячи зі змісту рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, підпункти 9, 13 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 неконституційними не визнавалися.

Будь яких інших рішень Конституційного Суду України, які б визнавали неконституційними підпункти 9, 13 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, судом не встановлено.

Відтак, статті 50 та 54 Закону №796-XII продовжують діяти у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, і за їх змістом пенсія по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначаються саме у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Як наслідок, суд вважає обґрунтованим здійснення відповідачем нарахування та виплати пенсій позивачу в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку про відсутність в спірному випадку правових підстав для проведення Глобинським ОУПФУ перерахунку пенсії позивача відповідно до висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, та як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1; АДРЕСА_1) до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (; вул. Центральна, 271, м.Глобине, Глобинський район, Полтавська область, 39000) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко