Справа № 160/9586/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Справа №160/9586/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Турбогазтехнологія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа 160/9586/18 передана судді Віхровій В.С.
Згідно з ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.261 КАС України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року відкрито спрощене провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 23.01.2019 року.
16.01.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволені позовної заяви. В обґрунтування зазначив, що в ході проведення перевірки позивача стосовно взаємовідносин з ТОВ «ФГ «Арунал» та ТОВ «Гаскан» не було надано жодних бухгалтерських та первинних документів. Також зазначено, що вироками Орджонікідзенського районного суду м.Запоріжжя вказані підприємства визнано фіктивними, тому неможливо підтвердити правомірність віднесення сум до складу податкового кредиту та до складу витрат по взаємовідносинам з даними контрагентами-постачальниками. Таким чином, відповідач вважає, що діяв в межах повноважень передбачених податковим законодавством.
18.01.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що твердження позивача про безпідставність проведення перевірки відповідачем не спростовано, дані перевірки стосовно взаємовідносин з ТОВ «ФГ «Арунал» при винесені податкових повідомлень-рішень фіскальний орган не включав, а тому це не є предметом даного позову. Також вказано, що позивач не подавав до контролюючих органів декларацій за такими реквізитами та з вказаною сумою податкових зобовязань, щодо взаємовідносин з ТОВ «Гаскан» позивач вказує на первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій, в тому числі на подальшу реалізацію товару з боку позивача.
23.01.2019 року в судове засідання прибули уповноважені представники сторін. У звязку з необхідністю підготовки представником відповідача заперечень на відповідь на відзив у судовому засіданні оголошено перерву до 04.02.2019 року.
04.02.2019 року в судове засідання прибули уповноважені представники сторін. У звязку з необхідністю зібрання додаткових доказів представником позивача суд оголосив перерву у судовому засіданні до 13.02.2019 року.
13.02.2019 року уповноважені представники сторін в судове засідання не зявились.
Особи, що беруть участі у справі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Частиною 9 статті 205 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, занижено податок на прибуток на загальну суму 55 491,00 грн., в тому числі: за 2014 рік на суму 17 989,00 грн., за 2015 рік на суму 179 838,00 грн.;
- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI занижено податок на додану вартість на загальну суму 61 657,00 грн., в тому числі: у лютому 2015 року на суму 11 786,00 грн.; у березні 2015 року на суму 452,00 грн.; у червні 2015 року на суму 207 571,00 грн.
Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» подало до контролюючого органу заперечення за №34 від 25.06.2018 року, за результатами розгляду яких, листом від 10.07.2018 року № 3519/10/04-36-14-09, Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що висновок акту перевірки залишено без змін.
На підставі акту перевірки відповідачем було винесено наступні податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» звернулось з даним позовом до суду.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.
ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» зареєстровано 30.09.1999 року, основним видом економічної діяльності є 49.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
В досліджуваному проведеної перевіркою періоді, позивачем придбано товарно-матеріальні цінності у підприємств-постачальників ТОВ «ФГ «Арунал» та ТОВ «Гаскан».
В основу прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом покладено висновок про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «ФГ «Арунал» та ТОВ «Гаскан».
Згідно з ст.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
В силу п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Витрати операційної діяльності згідно з п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За приписами п.198.2 ст.198 цього кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відтак, згідно вимог Податкового кодексу України, який регулює, зокрема, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, підставою, що позбавляє платника податків права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, є не підтвердження його податковими накладними, або підтвердження податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Так, в розумінні ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Судом встановлено, що протягом перевіряємого періоду позивач мав господарські відносини з ТОВ «ФГ «Арунал» та ТОВ «Гаскан».
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ФГ «Арунал».
В ході проведення перевірки встановлено взаємовідносини позивача з ТОВ «ФГ «Арунал» за період листопад 2014 року на загальну суму 119 928,00 грн., в т.ч. ПДВ 19 988,00 грн.
Згідно Реєстру отриманих та виданих податкових накладних за листопад 2014 року ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» отримано від ТОВ «ФГ «Арунал» податкові накладні, які не зареєстровані в ЄРНП, а саме від 03.11.2014 року №303 на загальну суму з ПДВ 59 976,00 грн. та 04.11.2014 року №401 на загальну суму з ПДВ 59 952,00 грн.
З акту перевірки вбачається, що до перевірки позивачем не було надано жодних бухгалтерських первинних документів. ПДВ у сумі 19 988,00 грн. згідно вказаних податкових накладних позивачем включено до складу податкового кредиту за листопад 2014 року, вартість придбання 99 940,00 грн. до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкту оподаткування, по рядку 2050 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт,послуг)» фінансового звіту субєкту малого підприємництва за 2014 рік, зазначений показник відображено в розмірі 1 915 300,00 грн.
Жодних первинних документів, підтверджуючих здійснення господарської діяльності позивача з підприємством-постачальником ТОВ «ФГ «Арунал», не було надано суду.
Звітність за формою 1-ДФ, баланс та декларація з податку на прибуток за 2015 рік підприємством не подавались.
- ОСОБА_2, перебуваючи у невстановленому під час досудового слідства місці, на прохання ОСОБА_1, підписав протокол №2 загальних зборів учасників про придбання ТОВ «ФГ «Арунал», договір купівлі-продажу 100% частки в статутному капіталі ТОВ «ФГ «Арунал», наказ про призначення себе директором підприємства, реєстраційні картки (форма 4) про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та Статут вказаного підприємства, про зміст яких він не був обізнаний та наслідків своїх дій не усвідомлював;
- після внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про перереєстрацію ТОВ «ФГ «Арунал», на нового власника та директора ОСОБА_2, ОСОБА_1, заволодівши печаткою та реєстраційними документами придбаного підприємства та виконуючи злочинні наміри, здійснював складання первинних бухгалтерських документів щодо безтоварних операцій, які надавали право службовим особам підприємств - контрагентів на відображення незаконного податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.11.2014 року по 01.04.2015 року, підприємствам-покупцям, зокрема ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія»;
- таким чином, у період з 03.11.2014 року по 01.07.2015 року, описаним вище способом, ОСОБА_1, повторно, придбано ТОВ «ФГ «Арунал», та забезпечено прикриття незаконної діяльності по формуванню безпідставного податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам - контрагентам, внаслідок чого заподіяно велику матеріальну шкоду державі у вигляді ненадходження податку на додану вартість на суму 3 504 078, 13 грн., що у тисячу і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Отже, з аналізу вказаного вироку, судом встановлено, що ТОВ «ФГ «Арунал» є підприємством, створеним з метою надання податкової вигоди третім особам, відтак, господарські операцій ТОВ «ФГ «Арунал» та ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» фактично не відбулись та їх укладання мало на меті безпідставне формування податкового кредиту для позивача.
Відтак, результати дослідження діяльності ТОВ «ФГ «Арунал» вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобовязань іншим підприємствам, в т.ч. ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія».
Проте, взаємовідносини позивача з ТОВ «ФГ «Арунал» за 2014 рік фіскальним органом не включались при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Гаскан».
В ході проведення перевірки встановлено взаємовідносини позивача з ТОВ «Гаскан» за період травень та червень 2015 року на загальну суму 1 198 923,60 грн. в т.ч. ПДВ 199 820,60 грн.
Представником позивача надано суду копію договору поставки №0521/01 від 21.05.2015 року, укладеного між ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» (покупець) та ТОВ «Гаскан» (продавець), згідно умов якого продавець зобовязується передати у власність покупця визначений цим договором товар, а покупець зобовязується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату. Найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару визначаються видатковою накладною, що є невідємною частиною договору.
Згідно Реєстру отриманих та виданих податкових накладних за травень та червень 2015 року ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» отримано від ТОВ «Гаскан» наступні податкові накладні:
- №1702 дата виписки 17.06.2015 року, дата реєстрації 23.06.2015 року за номенклатурою товарів Спиці ліва та права кр.МК657.00.000-01сб на загальну суму з ПДВ 260 568,00 грн. в т.ч. сума ПДВ 43 428,00 грн. та обсяг операцій зі ставкою 20% на суму 217 104,00 грн.
З акту перевірки вбачається, що до перевірки позивачем не було надано жодних бухгалтерських первинних документів. ПДВ у суму 199 820,60 грн. згідно вказаних податкових накладних позивачем включено до складу податкового кредиту за травень 2015 року у сумі 40 642,80 грн. та за червень 2015 року у сумі 159 177,80 грн., вартість придбання 999 103,00 грн. до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкту оподаткування, по рядку 2050 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт,послуг)» фінансового звіту субєкту малого підприємництва за 2015 рік, зазначений показник відображено в розмірі 7 287 900,00 грн.
Згідно з наданою представником позивача копією банківської виписки, позивачем було здійснено розрахунки за отриманий товар від ТОВ «Гаскан» в повному обсязі.
На підтвердження подальшої реалізації отриманих від ТОВ «Гаскан» товарно-матеріальних цінностей, позивачем надано суду копії договорів №3836 від 06.11.2014 року, №1332 від 24.02.2015 року та №2579 від 28.05.2015 року, укладеними з ПАТ «ОСОБА_3 Кривий Ріг».
З аналізу вказаних договорів та складених на їх виконання специфікацій встановлено, що вони були укладені до моменту укладання договору на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Гаскан» у травні 2015 року. Тобто, на момент їх складання позивачем не було придбано товару від ТОВ «Гаскан», а отримання реалізованого товару до травня 2015 року по ланцюгу постачання до ПАТ «ОСОБА_3 Кривий Ріг» здійснювалась позивачем від іншого підприємства-постачальника.
Відповідно до АІС «Податковий блок» та «Детальної інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» задекларовані наступні взаємовідносини з ТОВ «Гаскан» за квітень 2015 року:
Звітність за формою 1-ДФ, баланс та декларація з податку на прибуток за 2015 рік підприємством не подавались.
З аналізу наданих представником позивача документів первинного бухгалтерського обліку, судом встановлено, що договір, видаткові накладні та рахунки на оплату підписані від імені ТОВ «Гаскан» ОСОБА_4
- ОСОБА_4, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, на прохання ОСОБА_1, підписав протокол загальних зборів учасників про придбання ТОВ «Гаскан», наказ про призначення себе директором підприємства, реєстраційні картки (форма 4) про внесення реєстрації юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та Статут вказаного підприємства, про зміст яких він не був обізнаний та наслідків своїх дій не усвідомлював;
- після внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про перереєстрацію ТОВ «Гаскан», на нового власника та директора ОСОБА_4, ОСОБА_1, заволодівши печаткою та реєстраційними документами придбаного підприємства та виконуючи злочинні наміри, здійснював складання первинних бухгалтерських документів щодо безтоварних операцій, які надавали право службовим особам підприємств - контрагентів на відображення незаконного податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01 травня 2015 року по 01 жовтня 2015 року, підприємствам-покупцям, зокрема ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія»;
- таким чином, в період з 29 серпня 2014 року по 01 листопада 2015 року описаним вище способом, ОСОБА_1, повторно, створено ТОВ «Гаскан», та забезпечено прикриття незаконної діяльності по формуванню безпідставного податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам - контрагентам, внаслідок чого заподіяно велику матеріальну шкоду державі у вигляді ненадходження податку на додану вартість на суму 9 107 339,26 грн. що у тисячу і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Отже, з аналізу вказаного вироку, судом встановлено, що ТОВ «Гаскан» є підприємством, створеним з метою надання податкової вигоди третім особам, відтак, задокументовані господарські операцій ТОВ «Гаскан» та ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» фактично не відбулись та їх укладання мало на меті безпідставне формування податкового кредиту для позивача.
Відтак, результати дослідження діяльності ТОВ «Гаскан», вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобовязань іншим підприємствам, в т.ч. ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія».
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наведена інформація дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту та сум придбання до складу витрат є безпідставними.
Щодо наданих позивачем до відповіді на відзив первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій з ТОВ «Гаскан» відповідно до умов договору поставки №0521/01 від 21.05.2015 року, а саме: видаткових накладних та рахунків на оплату, банківські виписки, договори, накладні та товарно-транспортні накладні, суд зазначає наступне.
Вказаний вирок містить посилання на фіктивність господарських операцій за вказаними вище договорами, а тому подальша реалізація товару, отриманого від ТОВ «Гаскан» та ТОВ «ФГ «Арунал» контрагентам-покупцям фактично не відбулась через доведену безтоварність операцій з визначеними контрагентами.
З огляду на встановлені вироком суду обставини, які свідчать про те, що контрагенти позивача були створені з метою здійснення протиправної діяльності, яка полягала у вчиненні нереальних господарських операцій та оформленні на такі операції первинних документів з метою незаконного відображення таких операцій у податковій звітності задля безпідставного формування податкових зобов'язань, суд дійшов висновку щодо безпідставного формування позивачем витрат та податкового кредиту за такими операціями.
Такі обставини не можуть залишитися неврахованим судом, оскільки ознаки фіктивного підприємства несумісні з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.
Суд вважає наявними у даній справі підстави звільнення від доказування відповідно до ч.6 ст.78 КАС України, за положеннями якої вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок.
Судом здійснено комплексне дослідження усіх складових операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироку суду, який набрав законної сили.
З врахуванням викладеного вище, наявність у позивача первинних документів, виданих контрагентом, за умови факту нездійснення самої господарської операції не є достатніми доказами фактичного виконання даних поставок, тому суд приходить до висновку, що бухгалтерські документи, які надані позивачем в якості первинних, носять формальний характер та не можуть підтверджувати факт здійснення реальних господарських операцій.
Щодо тверджень позивача про те, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТД «Турбогазтехнологія» всупереч приписам податкового законодавства, суд звертає увагу на те, що оскільки перевірка позивача проведена, правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої податкової перевірки нівелюються. Відповідно до правової позиції Верхнього Суду викладеної у постанові від 10.05.2018 року (справа № 806/2127/16), позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки; в іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.139 КАС України, у зв'язку з відмовою позивачу у задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255 КАС України , суд,-
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Турбогазтехнологія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст.295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили

станом на 13.02.2019 р.

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун