Справа № 2а-734/10/2370
Суддя: Р.В. Холод
Дата ухвалення: 2010-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2010 року справа № 2а-734/10/2370

м. Черкаси

18 год. 10 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Холода Р.В.,

при секретарі судового засідання Шоколенко Т.М.,

за участю:

представників позивача керівника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за довіреністю,

представника відповідача начальника ОСОБА_3 за посвідченням,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Лисянське АТП 17145» до відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції про визнання дії незаконними та скасування постанови ВП № 10676763 від 25.12.2008 року про відкриття виконавчого провадження, постанову ВП № 10676763 про закінчення виконавчого провадження та акт вилучення у боржника та передачі стягувачу предметів зазначених у виконавчому написі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу від 25.12.2008 року,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2010 року відкрите акціонерне товариство «Лисянське АТП 17145» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції, в якому позивач просить поновити пропущений процесуальний строк з поважних причин, визнати дії державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції незаконними та скасувати постанову ВП № 10676763 від 25.12.2008 р. про відкриття виконавчого провадження, постанову ВП № 10676763 про закінчення виконавчого провадження та акт вилучення у боржника та передачі стягувачу предметів зазначених у виконавчому написі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу від 25.12.2008 року, як такі, що прийняті формально з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

Сторони заявили, що не бажають закінчити справу примиренням.

Заслухавши представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відкрите акціонерне товариство «Лисянське автотранспортне підприємство 17145», відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 287030, зареєстровано 22.12.1995 р. № 1 010 120 0000 000062, ідентифікаційний код 03562075.

Законом України від 24.03.1998 р. № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» визначено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

За змістом статті 1 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження», виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону «Про виконавче провадження» визначено перелік документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, до яких належать і виконавчі написи, що видаються нотаріусами.

18 грудня 2008 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 8 Переліку документів, по яким стягнення заборгованості здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, вчинив виконавчий напис № 6354, яким запропонував повернути від ВАТ «Лисянське автотранспортне підприємство 17145» на корить ПП «Лізингова компанія «Комунал-Транс» майно, а саме: автобус «Shaolin» SLG 6792, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №LJ16BR.5Е053010512, реєстраційний номер НОМЕР_1; загальною вартістю 476000,00 грн., що було передано в користування на умовах фінансового лізингу за договором фінансового лізингу за договором фінансового лізингу № 12/05/24 від 31 серпня 2005 року, укладеного між ПП «Лізингова компанія Комунал-Транс» та ВАТ «Лисянське автотранспортне підприємство 17145» за невиплачену в строк до 26 грудня 2007 року заборгованість у розмірі, що становить 187624 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

На підставі виконавчого напису № 6354 від 18.12.2008 р. державним виконавцем відділу ДВС Лисянського районного управління юстиції 25.12.2008 р. відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову ВП № 10676763.

Також 25.12.2008 р. державним виконавцем винесено вимогу № 8918, якою зобовязувало ВАТ «Лисянське АТП 17145» виконати рішення та вимоги виконавчої служби, а сааме передати майно: автобус «Shaolin» SLG 6792, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №LJ16BR.5Е053010512, реєстраційний номер НОМЕР_1; загальною вартістю 476000,00 грн., що було передано в користування на умовах фінансового лізингу за договором фінансового лізингу за договором фінансового лізингу № 12/05/24 від 31 серпня 2005 року, укладеного між ПП «Лізингова компанія Комунал-Транс» та ВАТ «Лисянське автотранспортне підприємство 17145» за невиплачену в строк до 26 грудня 2007 року заборгованість у розмірі, що становить 187624 грн. 00 коп. та непершкоджати діям стосовно прийняття цього майна стягувачем.

Як зазначив представник відповідача, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції з 03.05.2007 р. перебуває зведене виконавче провадження, боржником по якому є ВАТ «Лисянське АТП 17145», тому виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса приєднано до зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Судом встановлено, що на виконання наказу господарського суду Черкаської області № 13/894 від 31.03.2008 р. про стягнення заборгованості з ВАТ «Лисянське АТП 17145» на користь ПП «Лізингова компанія «Комунал-Транс» державним виконавцем відділу ДВС Лисянського районного управління юстиції накладені арешти на спірні автобуси «Shaolin» SLG 6792, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Shaolin» SLG 6792, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, про що складені акти опису й арешту майна 01.10.2008 р. серії АА № 837626 (копія серії АА № 645138) та 14.11.2008 р. серії АА №837632 (копія серії АА № 615150). Відповідно до акта опису й арешту майна від 14.11.2008 р. описане майно прийняв на відповідальне зберігання директор ПП «Лізингова компанія «Комунал-Транс» ОСОБА_5

Відповідно до пунктів 5.9.1 5.9.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. № 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 р. за № 865/4158, у разі присудження стягувачеві предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети в боржника і передає їх стягувачеві, про що складає відповідний акт. У разі знищення речі, що мала бути передана стягувачеві в натурі, державний виконавець складає акт про неможливість виконання, який є підставою для закриття виконавчого провадження. Отримавши виконавчий документ про присудження стягувачеві предметів, державний виконавець у встановлений строк виносить постанову про відкриття виконавчого провадження і встановлює боржнику строк для добровільного виконання рішення. Одночасно в постанові вказуються час та місце примусового виконання рішення про передачу стягувачеві присуджених предметів, якщо рішення не буде виконано добровільно, а також попередження стягувачеві про повернення йому виконавчого документа, якщо він протягом двох разів не з'явиться на виконання без поважних причин. Якщо боржник не виконав рішення добровільно, то державний виконавець вилучає у нього в присутності понятих предмети, зазначені у виконавчому документі, і передає їх стягувачеві, про що складає акт вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та передачі їх стягувачу у трьох примірниках. Перший примірник залишається у виконавчому провадженні, інші - вручаються стягувачеві та боржникові під розписку на першому примірнику.

Враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса містив норму про вилучення від ВАТ «Лисянське автотранспортне підприємство 17145» на корить ПП «Лізингова компанія «Комунал-Транс» саме автобусу «Shaolin» SLG 6792, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, 25 грудня 2008 року, державним виконавцем складено акт вилучення у боржника та передачі стягувачеві предметів, зазначених у виконавчому написі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, відповідно до якого автобуси «Shaolin» SLG 6792, 2005 року випуску, реєстраційні номера СА0335АА та СА0336АА передані на зберігання стягувачеві ПП «Лізингова Компанія Комунал-Транс». Передане майно отримав директор ПП «Лізингова Компанія Комунал-Транс» ОСОБА_5, про що свідчить його підпис в акті вилучення.

Твердження представників позивача про не надання державним виконавцем строку для добровільного виконання виконавчого напису, суд зазначає, що в постанові про відкриття виконавчого провадження відповідач дійсно не встановив для добровільного виконання строк. Однак, суд не знаходить в цьому порушень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки спірне майно згідно акту № 837632 від 14 листопада 2008 року передані на зберігання стягувачеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

У звязку з передачею майна стягувачеві, 25.12.2008 р. державним виконавцем відділу ДВС Лисянського районного управління юстиції винесено постанову ВП № 10676763 про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса № 6354 виданого 18.12.2008 р. на підставі п. 10 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

16 листопада 2009 року Київським міжобласним апеляційним господарським судом по справі № 09/1602 винесено постанову, якою, зокрема, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, вчинений 18.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 6354 таким, що не підлягає виконанню. Тобто вказана постанова винесена вже після проведення виконавчий дій по виконанню зазначеного виконавчого напису.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідач при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 10676769 від 25.12.2008 р. на виконання виконавчого написа нотаріуса № 6354 від 18.12.2008 р. діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження», оскільки в момент проведення виконавчих дій виконавчий напис не був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Однак, судом встановлено, що відповідачем порушено строки надсилання копій постанов про відкриття та закриття виконавчого провадження позивачу. Так, як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 5 січня 2010 року, а постанова про закінчення виконавчого провадження отримана позивачем 31 грудня 2009 року, про що свідчить вхідний штамп на копії супровідного листа. Як зазначив представник відповідача, постанова про відкриття виконавчого провадження направлена позивачу разом з вимогою державного виконавця. Відповідно до вхідного штампу на вимозі державного виконавця та копії журналу вхідних документів, вимога державного виконавця № 8918 отримана позивачем 5 січня 2009 року за вхідним № 1.

Таким чином, відповідач субєкт владних пованожень при надсиланні копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 10676763 від 25.12.2008 р. та закриття виконавчого провадження ВП № 10676763 від 25.12.2008 р. діяв не у спосіб, що передбачений статями 24 та 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник відповідача надав додаткове заперечення на адміністративний позов, у якому просив суд відмовити в задоволенні позову, в звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду відповідно до вимог ч. 2 ст. 99 та ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 24 та ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами начальнику відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду у 10-денний строк. Постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований або до суду у 10-денний строк.

ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що він не містить заборони оскаржувати постанови про відкриття та закриття виконавчого провадження, дії та бездіяльність державного виконавця в судовому порядку з одночасним оскарженням виконавчого документа.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду 26 лютого 2010 року, а перебіг строку звернення до адміністративного суду почався з моменту отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження 5 січня 2009 року та постанови про закінчення виконавчого провадження 31 грудня 2008 року, тому суд вважає, що позивачем порушено строк звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Представник відповідача просив поновити пропущений процесуальний строк з поважних причин, вказавши, що в результаті незаконних дій державної виконавчої служби, підприємству знадобився додатковий час для оскарження виконавчого напису нотаріуса і тільки після розгляду позову Київським міжобласним апеляційним господарським судом 16.11.2009 р. виконавчий напис скасовано.

У судовому засіданні представник позивача уточнив, що пропущеним процесуальним строком він вважає строк звернення до адміністративного суду.

Суд зазначає, що наслідки пропущення строків звернення з адміністративним позовом визначено статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України. При визначенні таких наслідків не можуть застосовуватися правила статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України щодо поновлення та продовження строків, оскільки строк звернення до адміністративного суду не є процесуальним строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, а відповідач наполягає на відмові в позові з цієї підстави, а тому суд доходить до висновку, що у позовних вимогах слід відмовити повністю, у звязку з порушенням позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.2, 11, 14, 53, 70, 71, 89, 94, 99, 100, 159 163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд за правилами встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Холод

Повний текст постанови виготовлений 12 березня 2010 року