Справа № 320/5528/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року № 320/5528/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лисенко В.І.,

за участі: секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Державна архітектурно-будівельна інспекція України з позовом до ОСОБА_2, в якому просить зобов'язати відповідача знести за власний рахунок самочинно збудований об'єкт будівництва.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що враховуючи ті факти, що у позивача відсутній належний дозвіл на будівництво, відсутня належним чином затверджена технічна документація та під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил, об`єкт будівництва (гараж), розташований за адресою: Київська область, смт Рокитне, вул. Висока, буд. 41, має всі ознаки самочинного будівництва. З тих підстав, що на час звернення позивача до суду відповідні дозвільні документи щодо будівництва гаражу ОСОБА_2 не отримано, та не виконано вимог приписів, прийнятих за результатами перевірок, є підстави для зобов'язання відповідача знести об'єкт самочинного будівництва.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, не скористався, заяви по суті справи до суду не надав.

Ухвалою суду від 10.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі.

У судове засідання, призначене на 11.02.2019 прибули представник позивача та відповідач. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, відповідач з адміністративним позовом не погодився, наполягав на відмові у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі звернення гр. ОСОБА_3 від 03.11.2015 №10/10-0311/2 та направлення для проведення позапланової перевірки від 03.11.2015 №850.15/02, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті будівництва гаража за адресою: Київська область, смт Рокитне, вул. Висока, буд. 41 (а.с. 11-12).

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.11.2015 (а.с. 15).

Вказаним актом встановлено, що: "ОСОБА_2 на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київська область, смт Рокитне, вул. Висока, буд. 41 (Рішення Рокитянської сільської ради від 18.11.2009 №1457) виконано будівельні роботи з будівництва гаража в 2002 році згідно технічного паспорту інв. №92 від 20.09.2015 без отримання документу про початок виконання будівельних робіт. Замовником виконано будівництво гаража на відстані близько одного метра від існуючого житлового будинку, що розташований по вул. Висока, 39, смт Рокитне, Київської області, чим порушено вимоги п. 3.25* та додатку 3.1 ДБН 360-92** (відстань не менше 6м.).".

Посадовими особами позивача, 03.11.2015 було видано відповідачу припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №С-0311/3, яким вимагалось усунути виявлені під час перевірки порушення в термін до 06.11.2016 (а.с. 22).

Надалі, постановою по справі про адміністративне порушення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 09.11.2015 №А-0911/1, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850,00 грн (а.с. 25).

З метою перевірки виконання вимог припису від 03.11.2015 №С-0311/3 та на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 25.01.2017 №37.17/02, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті будівництва гаража за адресою: Київська область, смт Рокитне, вул. Висока, буд. 41 (а.с.14).

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.03.2017, яким встановлено, що гр. ОСОБА_2 вимоги припису від 03.11.2015 №С-0311/3 не виконано, а саме: не усунено порушення вимоги п. 3.25* та додатку 3.1 ДБН 360-92** Планування і забудова міських і сільських поселень, а також не отримано документ, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги п.3 ч.4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (а.с. 16).

Також, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області прийняв припис від 16.03.2017 №С-1603/1, яким від відповідача вимагалось усунути допущені порушення в термін до 15.08.2017 (а.с. 23).

У подальшому, перевіряючи виконання вимог припису від 16.03.2017 №С-1603/1 та керуючись направленням на проведення позапланової перевірки від 12.09.2017 №735.17/02, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті будівництва гаража за адресою: Київська область, смт Рокитне, вул. Висока, буд. 41 (а.с.13).

Провівши перевірку, посадові особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області склали акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, яким встановлено, невиконання гр. ОСОБА_2 вимог припису від 16.03.2017 №С-1603/1, чим порушено пп. "а" п.3 ч.3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (а.с. 17-21).

Посилаючись на невиконання відповідачем приписів у добровільному порядку, позивач просить зобов'язати ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт будівництва у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Визначаючись щодо заявлених вимог по суті, суд виходить з того, що спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Законом України «Про архітектурну діяльність».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямованої на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів визначаються Законом України «Про архітектурну діяльність».

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з пунктом 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, у порядку, визначеному Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 25 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 №2780-XII передбачено відповідальність за порушення містобудівного законодавства, зокрема, за виконання будівельних чи реставраційних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього.

Як убачається із позовної заяви та пояснено позивачем у ході судового засідання, будівництво відповідачем гаража по вул. Висока, 39, смт Рокитне Київської області, виконано без отримання документу про початок виконання будівельних робіт та на відстані близько одного метра від існуючого житлового будинку.

Відповідно до пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, посадові особи Інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Стаття 376 Цивільного кодексу України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Підстави для знесення об'єкта самочинного будівництва визначені у частинах четвертій та сьомій статті 376 Цивільного кодексу України.

Так, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливою або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

Тому, стосовно обраного позивачем заходу для усунення вчиненого ОСОБА_2 порушення законодавства, суд зазначає наступне.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва» роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, суд дійшов до висновку, що до повноважень Інспекції віднесено право приймати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. Вказане може бути здійснено шляхом визначення особі, яка вчинила виявлене Інспекцією порушення, зокрема вимоги про проведення перебудови (в разі коли будівництво завершено, що і мало місце у даному випадку), здійснення заходів спрямованих на отримання чи внесення змін до відповідних дозволу та проекту, отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку чи вчинення інших дій які усунуть такі порушення.

І лише у тому випадку, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, а всі можливі варіанти вирішення цього питання вичерпані, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 17.07.2018 у справі №820/3183/16.

Між тим, суд звертає увагу, що законодавцем запроваджено виключно судовий механізм застосування такого заходу як знесення самочинного будівництва, з метою недопущення зловживань у цій сфері з боку органів державної влади.

З`ясовучи необхідність у знесенні самочинного будівництва та наявність підстав для застосування такої крайньої міри, суд не знайшов причин для знесення самочинно збудованого об'єкта.

У ході судового засідання судом встановлено, що відповідач намагається знайти інші, менш категоричні способи усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, зокрема шляхом перебудови та відповідно вирішення питання щодо дозвільної документації. Крім того, суд бере до уваги поведінку ОСОБА_2, за якої нею було у повному обсязі сплачено накладений штраф за вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність протиправного наміру в її діях.

Разом з цим, позивачем не надано до суду докази та не наведено обставини, які б вказували на вчинення ним дій для врегулювання питання з метою уникнення необхідності знесення об`єкта будівництва позивача.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що будівництво гаражу ОСОБА_2 дійсно вчинено з порушення норм у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, однак застосування до неї зобов`язання щодо знесення самочинно збудованого об`єкта, є передчасним та не співмірним заходом, адже позивачем не використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи позивач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів обґрунтованості своїх вимог .

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог, а відтак адміністративний позов вважає таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 14 лютого 2019 р.