Справа № 540/276/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

12 лютого 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/276/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді: Ковбій О.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області від 29.01.2019 року №ХС 3140/1523/1194/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 250 380,00 грн. на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2.

Також, разом з позовом подано заяву про вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову шляхом зупинення стягнення штрафу в розмірі 250 380,00 грн. з ФОП ОСОБА_2 накладеного відповідно до постанови Головного управління Держпраці у Херсонській області від 29.01.2019 року №ХС 3140/1523/1194/АВ/П/ТД-ФС.

Заява обґрунтована тим, що, на думку ОСОБА_1, невжиття заходів забезпечення позову призведе до примусового стягнення суми штрафу, що ускладнить ефективний захист чи поновлення порушеного права позивачки.

Згідно ч.1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 150 КАС України позов може бути забезпечено шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

У заяві позивач просить зупинити стягнення штрафу, накладеного оскарженою постановою відповідача та зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову сума штрафу буде стягнута в примусовому порядку, що ускладнить ефективний захист чи поновлення її прав, за захистом яких ОСОБА_1 звернулась до суду.

При цьому позивач, обґрунтовуючи заявлене клопотання, зазначив лише загальні вирази, не підкріпивши їх жодними доказами. Так, примусове стягнення штрафу на підставі оскарженої постанови, здійснюється органами Державної виконавчої служби за умови пред'явлення відповідачем постанови про накладення штрафу до виконання (абз.4 п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509; далі - Порядок №509).

Штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб'єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.(п.9 Порядку №509)

Оскаржена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХС 3140/1523/1194/АВ/П/ТД-ФС прийнята 29.01.2019 року.

Таким чином строк добровільної сплати суми штрафу закінчується 01.03.2019 року. Отже, відповідач набуває права звернути несплачену суму до примусового виконання лише 02.03.2019 року. Процедура стягнення штрафу розпочнеться лише після звернення постанови відповідача до виконання шляхом її направлення до органів Державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження.

Доказів існування відкритого виконавчого провадження зі стягнення з ОСОБА_1 суми штрафу в розмірі 250 380,00 грн. суду не надано.

Тобто, станом на дату винесення даної ухвали стягнення штрафу за постановою №ХС 3140/1523/1194/АВ/П/ТД-ФС від 29.01.2019 не здійснюється, отже вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення відповідного стягнення неможливе.

Відповідно до абзацу другого пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, позивачем не доведено існування реальної можливості завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, або того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи наведене, суд не вбачає наявності жодної з підстав для забезпечення позову, викладених у ст. 150 КАС України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити, що не позбавляє позивача права повторно звернутись до суду із належним чином обґрунтованим клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову в разі виникнення підстав для вжиття таких заходів.

Керуючись ст. ст. 150-157, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановляння ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ковбій О.В.