Справа № 826/27032/15
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г., розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Інжинірінг" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В :

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла справа № 826/27032/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Інжинірінг" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень разом з апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року.

Ухвалою судді від 21 січня 2019 року у зв'язку з виявленими недоліками апеляційної скарги, остання була залишена без руху, а Державній податковій інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві запропоновано протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати заяву про поновлення строку з зазначенням інших підстав для його поновлення.

Водночас, ухвалою від 21 січня 2019 року підстави, зазначені у клопотанні Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема, обмежене фінансування на сплату судового збору, що унеможливило реалізацію права апелянта на апеляційне оскарження останнього своєчасно, визнано не поважними.

05 лютого 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду на виконання ухвали від 21 січня 2018 року надійшла заява Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заяву про поновлення строку вмотивовано доводами аналогічними попередній заяві, що строк був ними пропущений з поважних причин - через неможливість своєчасно сплатити судовий збір.

Розглянувши підстави щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, викладені у заяви, колегія суддів вважає їх необгрунтованими з наступних підстав.

Строк для подання апеляційної скарги може бути поновлений тільки тоді, коли причина пропуску строку оскарження є достатньо поважною і підтверджується відповідними документами.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 продовжено строк виконання ухвали без руху до 26 листопада 2018 року.

Однак, Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві недоліки апеляційної скарги усунуті не були, тому ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

29 грудня 2018 року, тобто майже через місяць після повернення апеляційної скарги, апелянтом вдруге подано апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року.

Отже, дану апеляційну скаргу подано з пропуском строку для апеляційного оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду 21 січня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом надано заяву про поновлення строку з зазначенням інших підстав для його поновлення.

Заяву вмотивовано тим, що копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року про продовження строку, наданого для усунення недоліків, відповідальним юристом було отримано не вчасно, оскільки процесуальні документи по справах, де сторонами є районні ДПІ, надсилаються спочатку до ДПІ, а потім передаються супровідним листом до ГУ ДФС у м. Києві за юридичною адресою. А вже згодом надходять до відповідальних юристів по справах.

Колегія суддів зазначену підставу вважає необґрунтованою та такою, що не заслуговує на увагу, оскільки така підстава є результатом неналежної організації роботи відповідача та не підтверджуються відповідними документами.

Також апелянтом зазначено, що ними вчинялись дії, спрямовані на вчасне повторне апеляційне оскарження та усунення недоліків апеляційної скарги.

На думку апелянта, повернення апеляційної скарги заявнику не позбавляє права на повторне звернення до суду апеляційної інстанції в межах наданого суб'єкту владних повноважень річного строку, при цьому строк на апеляційне оскарження має бути поновлено судом незалежно від причин його пропуску.

Однак, колегія суддів не погоджується із позицією відповідача з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В силу частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Водночас, відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З огляду на правові висновки Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 частини п'ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Разом з тим, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Як було зазначено Верховним Судом в постанові від 13 листопада 2018 року № 804/958/17, податковий орган, діючи як суб'єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних обов'язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов'язаними.

Не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження і доводи відповідача щодо неналежного фінансування з боку державного бюджету, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень не є об'єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.05.2018 року у справі №820/4558/16, від 22.05.2018 року у справі №826/26113/15, від 18.09.2018 року у справі №826/25121/15.

Крім того, апелянт сам зазначає у своїй заяві, що почав вчиняти дії по сплаті судового збору лише на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а не при поданні вперше апеляційної скарги, при цьому посилаючись як на поважну причину на те, що відповідальним юристом вчасне не отримано ухвалу про продовження строків на усунення недоліків.

Строк для подання апеляційної скарги може бути поновлений тільки тоді, коли причина пропуску строку оскарження є достатньо поважною і підтверджується відповідними документами.

Отже, неналежна організація роботи відповідача та неналежне фінансування податкового органу з боку державного бюджету не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є об'єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Враховуючи те, що апелянтом не надано жодних інших підстав щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 299 КАС України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 299, 321,329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Інжинірінг" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

А.Г. Степанюк