Справа № 826/8724/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8724/17 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Земляної Г.В.
суддів Парінова А.Б., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року

у справі №826/8724/17 (розглянутої у письмовому провадженні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Північного Київського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 )

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Північного Київського територіального управління Національної гвардії України, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 45108,37 грн.

В обгрунутвання позовних вимог посилається на те, що при нарахуванні йому одноразової грошової допомоги при звільненні до грошового забезпечення відповідачем безпідставно не включена щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 50 %, передбачена постановою Уряду від 22.09.2010 року №889, яку він отримував.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення умотивовано тим, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та інструкціями №595 та №550, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом при прийнятті рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України наказом командувача Національної гвардії України від 24.03.2017р. № 36 о/с за п. «а» ч. 6, п.п. «ї» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту).

На підставі наказу начальника Північного Київського територіального управління Національної гвардії України від 13.05.2017р. № 102 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 13.05.2017р. та 13.05.2017р. направлено на військовий облік до Печерського РВК міста Києва. Також, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 зазначено про необхідність виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно довідки Північного Київського територіального управління Національної гвардії України від 16.05.2017р. № 59 позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову винагороду при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 13 років військової служби, що складає 45 108, 38 грн., при обрахунку якої було враховано: посадовий оклад - 9300, 0 грн., оклад за військове звання - 125, 0 грн., надбавка за вислугу років - 316, 5 грн., НВОВЗ - 685, 75 грн., премія - 4882, 5 грн. Разом місячне грошове забезпечення - 6939, 75 грн. Вихідна допомога 6939, 75 грн. * 50%*13= 45108, 38 грн.

Позивач вважаючи, що відповідачем протиправно не включено до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував у період служби, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною четвертою статті 9 даного Закону, визначено, що розмір грошового забезпечення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінет Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Частиною 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до п.п. 1, 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010р. № 595 (далі - Інструкція № 595), яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, ця інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Приписи п. 5 Інструкції №595 визначають, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Аналогічне правове регулювання порядку виплати додаткової щомісячної грошової винагороди містить затверджена наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 року № 550 Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка набрала чинності 16.12.2016 року.

Окрім того, у п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294), яка була чинною на час виникнення спірних відносин, зазначено: установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 25 до Постанови № 1294 визначено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців ЗСУ, до яких щомісячна додаткова грошова винагорода не включена.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889 та Інструкціями №595, №550, має тимчасовий характер та не підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 23.01.2018 року № К/9901/5409/19 (522/15648/16а).

Посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 20.10.2015 року у справі №21-2942а15, від 10.03.2015 року №21-70а15, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дані судові рішення ухвалені Верховним Судом України за інших обставин справи та правовідносин, а тому, викладені в них висновки не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні правові підстави для включення щомісячної додаткової грошової винагороди до грошового забезпечення позивача при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, а отже, відповідач, здійснюючи таку виплату без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував позивач, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством, яке діяло на момент вчинення ним оскаржуваних дій (відмови у включенні щомісячної додаткової грошової винагороди до грошового забезпечення при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби).

Отже, оскільки, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкціями№595, № 550, виданим на виконання постанови № 889, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

А.Б. Парінов

Повний текст постанови виготовлено 13 лютого 2019 року.