Справа № 640/21140/18
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 лютого 2019 року № 640/21140/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, Управління), в якому просив зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 і відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25 жовтня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послався на те, що 25 жовтня 2018 року він звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 05 грудня 2018 року №126595/03 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило позивача, що для призначення пільгової пенсії по Списку №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» немає підстав.

Позивач вважає відмову відповідача у призначенні пенсії за віком неправомірною, оскільки згідно записів в трудовій книжці та довідок №1034, №1035 від 28 листопада 2014 року позивач працював та проходив військову службу у період з 23 жовтня 1986 року по 28 червня 2017 року виконував підземні роботи з повним робочим днем під землею на шахті «Краснокутська», з 01 липня 1987 року по 25 травня 1990 року проходив військову службу, а у період з 14 червня 1990 року по 24 грудня 1997 виконував підземні роботи з повним робочим днем під землею у шахті «Краснокутська».

На час звернення позивача до відповідача з відповідною заявою про призначення пенсії за віком, позивачу виповнилося повних років, загальний стаж роботи згідно записів трудової книжки складає більше ніж 25 років, а пільговий стаж за Списком №1 складає більше 10 років, тому, на думку позивача, наявні всі передбачені чинним законодавством підстави для призначення останньому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

При цьому, позивач також послався й на те, що відповідачем не було вжито жодних заходів щодо отримання інформації стосовно проведення чи не проведення атестації робочих місць, на яких працював позивач.

Відмова відповідача у призначенні пенсії стала підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справі.

Копія вказаної ухвали отримана відповідачем 22 грудня 2018 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на день ухвалення рішення, відповідач відзиву на позовну заяву не надав з невідомих суду причин.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту - Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV), Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі по тексту - Порядок № 383), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок № 637).

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Згідно з абзацом 1 пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Крім того, згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року

№ 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Аналогічне правове положення закріплено й у статті 48 КЗпП України та в пункті 1 Порядку № 637.

Також, пунктами 1, 2, 20 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У відповідності до затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 Списку №1 посада підземного гірника, зайнятого повний робочий день під землею відноситься до роботи, яка дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільговому розмірі.

Наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII та статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

При цьому, основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Так, як вбачається з наданої суду копії трудової книжки ОСОБА_1 у період часу з 23 жовтня 1986 року по 08 січня 1987 року працював підземним гірником 1 розряду з повним робочим днем під землею, з 09 січня 1987 року переведений підземним гірником з повним робочим днем під землею на шахті «Краснокутська», у період з 01 липня 1987 року по 25 травня 1990 року проходив військову службу в Радянській Армії, з 14 червня 1990 року прийнятий підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею, з 18 квітня 1991 року переведений підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Краснокутська».

Наказом №425 від 24 грудня 1997 року звільнений за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що у трудовій книжці позивача містяться записи про те, що він з 23 жовтня 1986 року по 08 січня 1987 року працював підземним гірником 1 розряду з повним робочим днем під землею, з 09 січня 1987 року по 28 червня 1987 року - підземним гірником з повним робочим днем під землею на шахті «Краснокутська», з 14 червня 1990 року по 18 квітня 1991 року - підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею та з 18 квітня 1991 року по 24 грудня 1997 року - підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Краснокутська».

Крім того, у відповідності до наданої суду копії довідки Відокремленого підрозділу «Шахта Краснокутська» Державного підприємства «Донбасантрацит» від 28 листопада 2014 року №1034 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ОСОБА_1, останній виконував гірничі роботи з повним робочим днем під землею на шахті «Краснокутська» д/п «Донбасантрацит» за період з 23 жовтня 1986 року по 02 листопада 1986 року, з 03 листопада 1986 року по 08 січня 1987 року, з 09 січня 1987 року по 28 червня 1987 року за професією підземний гірник підземного видобувної дільниці №8, що передбачено Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 код КП 7111 на підставі постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року.

Як вбачається з наданої суду копії довідки Відокремленого підрозділу «Шахта Краснокутська» Державного підприємства «Донбасантрацит» від 28 листопада 2014 року №1035 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ОСОБА_1, останній виконував гірничі роботи з повним робочим днем під землею на шахті «Краснокутська» д/п «Донбасантрацит» за період з 14 червня 1990 року по 11 листопада 1990 року, з 12 листопада 1990 року по 17 квітня 1991 року, з 18 квітня 1991 року по 24 грудня 1997 року за професією підземний гірник підземного видобувної дільниці №1, що передбачено Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 на підставі постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року.

Крім того, у вказаній довідці зазначено, що у період часу з 12 листопада 1990 року по 17 квітня 1991 року також проходив навчання в УКК з відривом від виробництва на курсах підземних електрослюсарей зі збереженням ставки підземного гірника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилося 50 років, що підтверджується наданою суду копією паспорту серії НОМЕР_2, виданого Стахановським МВ УМВС України в Луганській області 17 грудня 1998 року, відповідно до якого позивач народився 20 жовтня 1968 року.

Згідно з наданої копії довідки від 13 грудня 2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1.

25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

До заяви останнім було подано військовий квиток, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або на вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, документи про місце проживання (реєстрації) особи, заяву про призначення/перерахунок пенсії, паспорт/посвідку, трудову книжку або документи про стаж, що підтверджується наданою суду копією розписки - повідомлення від 25 жовтня 2018 року, зареєстрованих за №12046.

Листом від 05 грудня 2018 року №126595/03 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1, мотивуючи свою відмову відсутні індивідуальних відомостей про пільговий стаж позивача у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового страхування.

Таким чином, підставою для відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії стало невизнання відповідачем періоду роботи ОСОБА_1 за посадами, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

При цьому, судом встановлено, що позивач працював на посадах, передбачених Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачем безпідставно відмовлено позивачу листом від 05 грудня 2018 року №126595/03 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, що свідчить про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом визнання дій відповідача протиправними, які полягають у відмові у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання останнього повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах від 25 жовтня 2018 року, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

В той же час, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача саме призначити пенсію не підлягають задоволенню, оскільки на даній стадії вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема пільгового, для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та часткового виходу за межі позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, понесених позивачем судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 352,40 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 72-77, 139, 143, 241-246, 262,263, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV від 25 жовтня 2018 року з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно - Кудрявська, будинок 16, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова