Справа № 815/1566/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1566/18

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Семенюк Г.В. , Шляхтицький О.І.

при секретарі Алексєєвій Н.М.

за участю представника відповідача Гукова Х.О.

представника скаржника Висоцького С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліки Одещини" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року прийнятого у відкритому судовому засіданні о 12:09 год. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліки Одещини" до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС України в Одеській області №, №, № від 12 грудня 2017 року

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліки Одещини" (далі - ТОВ "Ліки Одещини", позивач/скаржник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС України в Одеській області №, №, № від 12 грудня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при проведенні виїзної документальної перевірки та складання акту ГУ ДФС в Одеській області не було враховано тієї обставини, що помилки у веденні бухгалтерського обліку руху ТМЦ підприємств були самостійно усунені підприємством та надані відповідні підтвердження податковому органу, що не могло вплинути на об'єм податкових зобов'язань підприємства, а це є безумовною підставою для скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень. Представник відповідача Головного управління ДФС в Одеській області заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що перевірка була призначена та проведена у відповідності до положень ПК України, оскільки платником податків не були відображені у податковій звітності відповідних податкових періодів рух ТМЦ та їх реалізація, а це було підставою для нарахування ним податкового зобов'язання з податку на прибуток та ПДВ відповідних податкових періодів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ТОВ "Ліки Одещини" відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ "Ліки Одещини" звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняту нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Окрім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що зазначенні в ППР законодавчі підстави та факти у Акті не підтверджуються належними доказами та фактами, що свідчать про необґрунтованість та незаконність прийнятого управлінням ППР.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 310 КАС України справу розглянуто у судовому засіданні.

Обставини справи.

На підставі направлень від 25 липня 2017 року № 4510/14-15, виданого ГУ ДФС в одеській області, головним державним ревізором - інспектором відділу аудиту платників території обслуговування м. Одеси управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області. Десятник Л.М .

- від 23 жовтня 2017 року № 7863/14-15, виданого ГУ ДФС в Одеській області, головним державним ревізором - інспектором відділу аудиту платників території обслуговування м. Одеси управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Тарасовою Н.Г.,- 25 липня 2017 року № 451/14-15. виданого ГУ ДФС в одеській області, головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків та зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Гольцевою С.М..,- від 25 липня 2017 року №4513/14- 15. виданого ГУ ДФС в Одеській області, державним ревізором - інспектором відділу стягнення та роботи з безхазяйним майном території обслуговування ДПІ у Малиновському районі м. Одеси управління погашення боргу ГУ ДФС в Одеській області Папіджановим С. 3. - від 25 липня 2017 року № 4515/14-15. виданого ГУ ДФС в одеській області, головним державним ревізором - інспектором відділу фактичних перевірок , контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Сташенко Є.В., - від 30 грудня 2016 року № 3293/14-04, виданого ГУ ДФС в Одеській області - головним державним ревізором - інспектором відділу фактична готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Васильєвою І.О., відповідно до п.п.20.1.4. п. 20.1 ст. 20 та п. 77.1, ст.77 ПКУ від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок платників податку за 3 квартал 2017 року та наказу ГУ ДФС в Одеській області від 12 липня 2017 року № 2763 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Ліки Одещини", з питань дотримання вимог податкового законодавства період з 26 березня 2014 року по 31 березня 2017 року , валютного - за період з 26 березня 2014 року по 31 березня 2017 року єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 26 березня 2014 року по 31 березня 2017 року відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

21 липня 2017 року підприємством отримано акт про результати документальної планової виїзної перевірки №000718/15-32-14-15/39149032 (надалі - Акт).

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, ТОВ "Ліки Одещини» керуючись п.п.17.1.6, п.17.1 ст.17; п.86.7 ст.86 ПК України, було направлено заперечення до Головного управління ДФС в Одеській області.

18 грудня 2017 року ТОВ "Ліки Одещини" було отримано листа ГУ ДФС в Одеській області яким заперечення ТОВ "Ліки Одещини" на висновки, викладені в акті перевірки були залишені без змін. Не встановлено нових обставин, що спростовують висновки відображені в акті від 21 листопада 2017 року № 000718/15-32-14-15/39149032.

На підставі акту перевірки від 21 листопада 2017 року № 000718/15-32-14-15/39149032 ГУ ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення рішення: № від 12 грудня 2017 року яким встановлено порушення ТОВ "Ліки Одещини" п.п.14.1.36, п. 14.1, ст. 14. ст. 22, п.44.1, п.44.2 ст. 44. пп.138.1.1 п. 138.1. п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, п. 139.1.9. ст. 139 Податкового кодексу України, та зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі: 2014 рік - 45 490 грн., 2015 рік - 108 979 грн., 2016 рік - 98 679 грн., 1 квартал 2017 року - 90 579 грн. № від 12 грудня 2017 року яким ТОВ "Ліки Одещини" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств - 166 297 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 824 грн.№ від 12 грудня 2017 року яким ТОВ "Ліки Одещини" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість - 176 727 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 44 182 грн.

Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що встановлені під час проведення перевірки невідповідності бухгалтерського обліку підприємства позивача за відповідні податкові періоди свідчили про здійснення реалізації товарів, які не були оприбутковані підприємством у своєму обліку або надмірне списання товарів до собівартості реалізованого товару.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) та Податковому кодексу України (надалі по тексту - ПК України).

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною 2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно ч.1 ст.9 Закот України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового облік).

Згідно П(С)БО 9 "Запаси" оцінка товарів у поточному обліку базується на їх первісній вартості, яка змінюється залежно від джерел надходження.

Придбані товари зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю. Первісною вартістю товарів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з фактичних витрат.

Наступним елементом облікової політики торговельного підприємства є оцінка товарів під час вибуття.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, визначено, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У випадку якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 Кодексу з урахуванням положень Кодексу.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1. п.138.4. п.п.138.8.1 п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподатковування, включається собівартість реалізованих товарів, виходячи із ціни їх придбання і в тому періоді, у якому відображаються доходи від їх реалізації.

Відповідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Кодексу.

Згідно з п.138.6 ст.138 Податкового кодексу України собівартість придбаних і реалізованих товарів формується відповідно до ціни придбання з урахуванням ввізного мита й витрат на доставку й доведення до стану, придатного для продажу. Відповідно до п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України оцінка вибуття запасів здійснюється за методами, встановленими відповідним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Для всіх одиниць запасів, що мають однакові призначення й умови використання, застосовується тільки один із дозволених методів оцінки їх вибуття. Відповідно до п. 16 П(С)БО 9 "Запаси" при вибутті запасів їх оцінка здійснюється одним з таких методів: ідентифікованої собівартості відповідної одиниці запасів: середньозваженої собівартості; собівартості перших за часом надходження запасів (ФІФО); нормативних затрат; ціни продажу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами бухгалтерського облік та нарахування податку.

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких ( митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У пункті 198.2 ст.198 Податкового кодексу України зазначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів послуг.

Згідно п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін. визначених відповідно до статті 39 Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 Кодексу, протягом такого звітного період' у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у том числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у том числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.5 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) період і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року. - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до склад невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Оцінка суду.

Як вбачається з матеріалів справи згідно наказів ТОВ "Ліки Одещини" від 01 січня 2015 року №1 про облікову політику на 2015 рік. від 31 грудня 2015 року № 15-Б про облікову політику на 2016 рік. від 30 грудня 2016 року № 11 про облікову політику на 2017 рік платником податків використовуються принципи, методи і процедури для ведення бухгалтерського обліку, складання і подання фінансової звітності.

Підприємствами роздрібної торгівлі в основному здійснюється вартісний облік товарів через велику кількість різноманітних товарів та оформленням реалізації товарів касовими чеками. У такому разі на кожну матеріально-відповідальну особу (МВО) в бухгалтерії відкривається особовий рахунок, в якому роблять записи по залишках, надходженню та вибуттю товарів на звітну дату. Записи відображають за продажними цінами. В установлені строки матеріально-відповідальні особи складають товарні звіти і разом із підтверджувальними документами здають до бухгалтерії. Товарні звіти можуть складатися щодня або один раз у 3,5,7,10 днів (залежно від обсягу господарських операцій торговельного підприємства). Товарні звіти складають у двох примірниках: 1-й з додатками здають в бухгалтерію, 2-й залишають у МВО.

Особлива увага при формуванні облікової політики в торгівлі приділяється оцінці товарів, які займають вагому частину в запасах торговельного підприємства.

Згідно з п.3 п.п.3.2-3.3 наказу про облікову політику ТОВ "Ліки Одещини" при відпуску запасів у продажу та іншому вибутті оцінка їх здійснюється за методом собівартості перших за часом надходження запасів (ФІФО).

На рахунках обліку запасів за дебетом відображається їх надходження на підприємство, за кредитом - витрачання. Отже, рахунки обліку запасів є активними і, відповідно, повинні мати лише дебетове сальдо. При цьому списати з рахунку відповідну ТМЦ не можна за її відсутності. У ході перевірки встановлено випадки обліку від'ємних залишків (кредитового сальдо) на рахунках обліку ТМЦ - 28 "Товари". Причинами виникнення кредитового сальдо є: або відпуск не оприбуткованих ТМЦ. або надмірне списання товару до собівартості реалізованого товару. Вказані порушення встановлено при перевірці бухгалтерських рахунків: рах. 311 "Поточні рахунки в національній валюті", рах. 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" рах. 28 "Товари", рах.902 "Собівартість реалізованих товарів" та відображено бухгалтерськими проводками: Д-т 28 К-т 631. Д-т 902 К-т 28.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно даних бухгалтерського обліку, кредитове сальдо по рах.28 "Товари" рахується періодах (перелік наведено в акті перевірки).

Таким чином, судом першої інстанції правильно зазначено про порушення підприємством наступних норм: при відображенні операції у складі доходів - п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за № 860/4153; при відображенні операції складі зобов'язань - п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 "Зобов'язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року № 20. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 року за № 85/4306; при відображенні операції у складі витрат п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248; при відображенні операції у складі запасів -п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 751/4044; норми інших положень (стандартів) бухгалтерського обліку залежно від відображення інформації в бухгалтерському обліку.

З аналізу наявних в матеріалах справи документів судами встановлено неправомірне перенесення товариством інформації з регістрів бухгалтерського обліку до фінансової звітності (фінансовий звіт за формою 2-м), в результаті чого порушено норми п.3 розділу III Національного положення (стандарту) бухгалтерського облік) 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за №336/22868 та, відповідно, неправомірне визначення показників податкової звітності, зокрема, декларації з податку на прибуток підприємств.

Окрім того, встановлено порушення товариством п.44.2 ст.44. пп. 138.1.1 п.138.1. п138.2.п 138.4 ст.138. п. 139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України внаслідок неправомірного визначення показників Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, в результаті чого виникло завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування за листопад 2014 року в сумі 45 490 грн.

При заповнені рядку 01 декларації з податку на прибуток за 2015 рік ТОВ "Ліки Одещини" не була включена сума 16 521 грн. яка в бухгалтерському обліку відображена наступними проводками: Дт 719 Кт 791 -4005,62 грн. (повернення товару); Дт 746 Кт 791 - 12515.24 грн. (% нараховані банком).

Крім того, як вбачається з Акту перевірки відповідачем під час перевірки ТОВ "Ліки Одещини" встановлено випадки обліку від'ємних залишків (кредитового сальдо) на рахунках обліку ТМЦ -28"Товари". Причинами виникнення кредитового сальдо є: або відпуск не оприбуткованих ТМЦ, або надмірне списання товару до собівартості реалізованого товару. Вказані порушення встановлено при перевірці бухгалтерських рахунків: рах. 311 "Поточні рахунки в національній валюті", рах. 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками", рах. 28 "Товари", рах.902 "Собівартість реалізованих товарів" та відображено бухгалтерськими проводками: Д-т 28 К-т 63 1. Д-т 902 К-т 28.

Згідно з даними бухгалтерського обліку, кредитове сальдо по рах.28 "Товари" рахується у наступних періодах : липень 2015 року - 201 159 грн.: серпень 2015року - 682 475 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що встановлені під час проведення перевірки невідповідності бухгалтерського обліку підприємства позивача за відповідні податкові періоди свідчать про здійснення реалізації товарів, які не були оприбутковані підприємством у своєму обліку або надмірне списання товарів до собівартості реалізованого товару, що є підставою для збільшення підприємством позивача власних податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств (реалізація товарів або зменшення витрат) та з ПДВ (реалізація товарів або списання товарів з ПДВ).

Разом з тим, в податковій звітності з податку на прибуток підприємств та ПДВ підприємства позивача за відповідні податкові періоди, вказані операції не знайшли свого відображання.

До того ж, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача/скаржника про те, що вказані невідповідності у бухгалтерському обліку підприємства були усунуті вже після проведення перевірки та відповідна бухгалтерська довідка подана до податкового органу разом із запереченнями проти висновків акту перевірки №000718/15-32-14-15/39149032, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення платника податків від донарахувань податкових зобов'язань за результатами проведеної перевірки..

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову товариству шляхом визнання протиправними та скасуванню оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліки Одещини" - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліки Одещини" до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС України в Одеській області №, №, № від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 08 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.