Справа № 814/692/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/692/18

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», в якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» щодо визнання нікчемним переказу коштів (транзакції) на загальну суму 73 212,71грн., що здійснено 19.05.2016р. ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» за договором №980-052-000069822 від 2.03.2015р. на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський», що належать ОСОБА_2;

- зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ФГВФО за рахунком НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 73 212,71грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що уповноваженою особою Фонду порушено вимоги ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка передбачає вичерпний перелік підстав для визнання правочинів неплатоспроможного банку нікчемними, що позбавило ОСОБА_2 можливості отримати суму відшкодування, яка гарантована чинним законодавством України.

Позивач вважає дії та рішення уповноваженої особи протиправними та незаконними, у зв'язку із чим звернулась в суд із вказаним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо визнання нікчемним переказу коштів (транзакції) на загальну суму 73 212,71грн., що здійснено 19.05.2016р. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () за договором №980-052-000069822 від 2.03.2015р. на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський», що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1).

Зобов'язано Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» включити ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню у розмірі 73 212,71грн..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ФГВФО на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,8грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті та відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині скасування рішення уповноваженої особи про застосування наслідків нікчемності правочину (транзакції) з перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий за договором від 2.03.2015р. за №980-052-000069822 та закриття в цій частині провадження, в іншій частині залишення рішення без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії ФГВФО щодо не включення інформації про позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та прийняття рішення про застосування наслідків нікчемності до правочину (транзакції) з перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2 суперечать вимогам Закону України, а також порушують право позивача на отримання гарантованої суми вкладу.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції в частині скасування рішення уповноваженої особи про застосування наслідків нікчемності до правочину (транзакції) з перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий за договором від 2.03.2015р. за №980-052-000069822 не може погодитись судова колегія, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

В частині зобов'язання уповноваженої особи Фонду включити ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду частково скасовує і у відповідній частині закриває провадження у справі, в іншій частині залишає без змін судове рішення, з наступних підстав.

Так, судовою колегією встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 2.03.2015р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» за №980-052-000069822, відповідно до якого Банк відкриває Клієнту на його ім'я поточний рахунок за НОМЕР_2 в гривні та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Цього ж дня, ОСОБА_2 поклав через касу банку на поточний рахунок НОМЕР_2 кошти в сумі 66 000грн., що підтверджується квитанцією за №199191 (а.с.18).

Згідно п.1.1. Договору ОСОБА_2 передає Стороні-2 у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а Сторона-2 зобов'язується повернути йому кошти та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.

Приписами п.1.2. Договору визначено, що Сторона-2 приймає від ОСОБА_2 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 66 000грн.; строк користування коштами - 540днів; Сторона-2 повертає ОСОБА_2 кошти у безготівковій формі на його рахунок за НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський», код Банку 380935.

У травні 2016р. Національним банком України прийнято рішення «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» за №14/БТ, виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» від 23.05.2016р. за №812 та рішення «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» від 13.06.2016р. №991.

Відповідно до вказаних рішень розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016р. по 22.07.2016р. включно.

Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» було призначено Ірклієнка Ю.П.

В подальшому, Правлінням Національного банку України прийнято рішення за №124-рш від 12.07.2016р., яким оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

У червні 2016р. листом Уповноваженої особи ФГВФО за №3Г1/10413 повідомлено ОСОБА_2, що на його поточний рахунок, який відкрито в ПАТ «Банк Михайлівський» надійшли кошти в розмірі 73 212,71грн. від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-052-000069822 від 2.03.2015р.» на рахунок НОМЕР_2, та в сумі 212,71грн. за призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-052-000069822» від 2.03.2015р. на рахунок НОМЕР_2. Також, у вказаному листі уповноважена особа ФГВФО повідомила позивача, що на підставі ст.215, 216 ЦК України та ст.37,38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» переказ коштів здійснений ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» на рахунок позивача - є нікчемним, та відмовлено ОСОБА_2 у включенні інформації про нього до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Перевіряючи правомірність дій та рішень уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», які позивач просить визнати протиправними та незаконними, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за №4452-VI від 23.02.2012р. (надалі - Закон №4452-VI) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.4 Закону №4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію, формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст.26 Закону №4452-VI).

Стосовно порядку визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, то відповідно до ч.1 ст.27 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч.2 ст.77 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9.08.2012р. за №14 (надалі - Положення), передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню(далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.4 - 6 ч.4 ст.26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

У п.6 розд. ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Таким чином, уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з урахуванням положень ч.2 ст.26 Закону №4452-VI, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

Вкладником, згідно п.4 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_2 уклав з ПАТ «Банк Михайлівський» договір банківського вкладу (депозиту), а отже в розумінні закону є вкладником.

Також, відповідно до умов договору №980-052-000069822 від 2.03.2015р. на відповідному банківському рахунку розміщено 66 000грн..

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (до 23.05.2016р.).

Отже, апеляційний суд зазначає, що кошти розміщено на рахунку ПАТ «Банк Михайлівський» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому ОСОБА_2 підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст.26 Закону №4452-VI. При цьому, відповідачем не наведено правових підстав для не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону №4452-VI.

Приписами ч.3 ст.38 Закону №4452-VI визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 ст.228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Положення ч.3 цієї статті визначають, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах у своїй постанові від 4.07.2018р. (справа №826/1476/15), у якій визначено, що перелік передбачених ч.3 ст.38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст.228 ЦК не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч.3 ст.38 Закону №4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст.38 Закону №4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст.228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про неї, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду.

Водночас, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача про застосування наслідків нікчемності правочину (транзакції) з перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий за договором від 2.03.2015р. за №980-052-000069822, що укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Приписами ч.1, 2, 10 ст.38 Закону №4452-VI визначено, що Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст.38 Закону №4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів АТ «Дельта Банк» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Оскільки рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа згаданого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2, відтак, не може бути розглянута у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із задоволенням вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» включити ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню у розмірі 73 212,71грн..

В той же час, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018р. в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо визнання нікчемним переказу коштів (транзакції) на загальну суму 73 212,71грн., що здійснено 19.05.2016р. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () за договором №980-052-000069822 від 2.03.2015р. на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський», що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) слід скасувати та закрити провадження в цій частині.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що закриття провадження у частині позовних вимог про визнання протиправними дій та скасування рішення відповідача, яке оформлене рішення, відповідає сталій судовій практиці Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах (постанови від 14.11.2018р. по справі за №820/382/16 та від 31.10.2018р. по справі за №802/351/16-а).

На підставі викладеного, керуючись ст.311,п.3 ч.1 ст.315, ст.317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018р. в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо визнання нікчемним переказу коштів (транзакції) на загальну суму 73 212,71грн., що здійснено 19.05.2016р. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () за договором №980-052-000069822 від 2.03.2015р. на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський», що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) - скасувати.

Провадження у справі в цій частині - закрити.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв