Справа № 0540/8149/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року справа №0540/8149/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В, суддів: Міронової Г.М., Шишова О.О., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року (повне судове рішення складено 20 листопада 2018 року у м. Слов'янську) у справі № 0540/8149/18-а (суддя в І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший, визнання дій суб`єкту владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в Донецькій області (далі - Управління) про скасування рішення про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший, визнання дій суб`єкту владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він 02.07.2018 звернувся до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва на пенсію за віком, однак 09.08.2018 отримав рішення №174077 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший, через недостатність пільгового стажу для призначення пенсії за віком. Вважав, що відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення пенсії за віком, отже просив суд визнати дії Управління протиправними, скасувати рішення Управління №174077 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший та зобов`язати повторно розглянути заяву від 02.07.2018 року № 3291.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що однією з основних умов призначення пенсії на пільгових умовах є наявність стажу на роботах, перелік яких встановлено законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 81 було затверджено перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», серед яких є роз'яснення щодо застосування Списків № 1 та 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Наголошує, що саме зазначена постанова КМУ та Роз'яснення від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які є чинними на момент трудової діяльності й на теперішній час, регулюють спірні правовідносини.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію по інвалідності у зв'язку з нещасним випадком, що стався з ним 20.10.2015.

02 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою №3291 про перехід з пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва на пенсію за віком згідно ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) (а.с.37).

Рішенням Управління № 174077 позивачу відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва на пенсію за віком згідно ст. 114 Закону № 1058-IV (а.с.15-16).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив того, що при винесенні спірного рішення відповідачем дотримано приписи чинного законодавства, позивачем доводи пенсійного органу не спростовані, станом на час звернення позивача до пенсійного органу позивач не мав визначеного законом стажу 25 років, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Як свідчить спірне рішення, відповідач відмовив ОСОБА_1 у переведенні пенсії на пенсію за віком зазначивши, що ОСОБА_1 фактично має 21 рік 9 місяців 2 дні пільгового стажу роботи, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Відповідно рішення відповідача стаж роботи ОСОБА_1 складається з 19 років 08 місяців 10 днів - безпосередньо зайнятий робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля та з 2 років 22 днів - знаходження на інвалідності від трудового каліцтва.

Згідно ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

При розрахунку права на пенсію позивача відповідно статті 114 Закону № 1058-IV (провідні професії) відповідачем зараховано 13 років 1 місяць 23 дні та (підземна робота) 6 років 6 місяців 17 днів, що не є спірним в даній справі.

Зарахування часу перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання передбачено ст. 24 Закону № 1058-IV.

Час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівника, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідачем не зараховано до пільгового стажу період навчання позивача з 01.09.1993 по 28.06.1994 в ПТУ №94 з професії електрослюсар підземний - 9 місяців 28 днів та військову службу - 1 рік 6 місяців 1 день.

Судом зазначено, що позивач навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, та займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Тому, ці періоди повинні зараховуватись до пільгового стажу.

В підтвердження цього, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо навчання позивача у вищевказаний період.

Згідно статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку права на пенсію позивача при його зверненні до Управління від 02.07.2018, відповідачем зараховано страховий стаж ОСОБА_1, який складає 24 роки 6 місяців 27 днів, в тому числі: військова служба - 1 рік 6 місяців 1 день; ст. 114 (провідні професії) - 13 років 1 місяць 23 дні; ст. 114 (підземна робота) - 6 років 6 місяців 17 днів, знаходження на інвалідності внаслідок нещасного випадку - 2 роки 0 місяців 22 дні (а.с.115).

На підставі ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV позивачу зараховано періоди: список 1 (шахтарі) - 19 років 8 місяців 9 днів; знаходження на інвалідності внаслідок нещасного випадку - 2 роки 0 місяців 22 дні, що недостатньо для призначення пенсії.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд зазначив наступне.

Так, пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-Х1І «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз'яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов'язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

Згідно пункту 6 зазначеної постанови Міністерством соціального забезпечення України видано роз'яснення від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону №1788-XII. Згідно цього роз'яснення, працівникам, які працювали на підземних роботах (працівники провідних професій - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин) більше 10 років, зараховували при розрахунку стажу додатково 3 місяці за кожний відпрацьований рік на провідній професії.

Згідно пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Тобто, особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списками № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка має вираз у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, в даному випадку позивач звернувся із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший в липні 2018 року, застосуванню до спірних правовідносин підлягають вимоги саме частини 3 статті 114 Закону № 1058, якою передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що загальний стаж позивача, який дає право на пенсію згідно вимог діючого законодавства становить 9 місяців 28 днів (навчання), 1 рік 6 місяців 1 день (військова служба), 13 років 1 місяць 23 дні (провідні професії), 6 років 6 місяців 17 днів (підземні роботи), 2 роки 0 місяців 22 дні (знаходження на інвалідності внаслідок нещасного випадку), отже, станом на час звернення позивача до пенсійного органу він не мав стажу 25 років.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись колегія суддів.

Так, апеляційний суд підтверджує доводи апелянта про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Розділу 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 17.11.2015 № 3108-IV, тобто, те, що абзац 5 і 6 пункту 2 та пункт 5 постанови Верховної Ради від 06.12.1991 № 1931-XII визначено таким, що втратило чинність. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Ці абзаци 5 і 6 пункту 2 та пункт 5 постанови Верховної Ради від 06.12.1991 № 1931-XII дійсно втратили чинність, але ними було передбачено Міністерству соціального забезпечення України право давати роз'яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов'язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

Відтак, Міністерство соціального забезпечення України право давати роз'яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратило з 17.11.2005.

Але ж, це не означає, що втратило чинність Роз'яснення № 8.

Позивач має право на пільгове обчислення страхового стажу.

Крім цього, Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв Постанову № 81 "Про заходи щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", у якій є Додаток, який містить ПЕРЕЛІК проектів нормативних актів щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", який у свою чергу містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз'яснення від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На даний час Постанова КМУ № 81 від 22.02.1992 є чинною.

На час трудової діяльності позивача і наразі діє як Роз'яснення № 8, так і Постанова КМУ № 81 від 22.02.1992.

Окрім всього вищевказаного, 02.10.2018 Мінсоцполітики України на адресу Пенсійного фонду України надіслало лист, яким підтверджує доцільність застосування Роз'яснення № 8.

Таким чином, позивач має право на обрахування пільгового стажу при призначенні пенсії за віком (в тому числі, переведення його на такий вид пенсії) при розрахунку стажу додатково 3 місяці за кожний відпрацьований рік на провідній професії.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття спірного рішення, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду за те, що вимоги позивача задоволені, тому витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 704,80 грн. (а.с.3) та за подачу апеляційної скарги в сумі 1 057,20 грн. (а.с.134) підлягають стягненню в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в загальному розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 250, 310, 315, 317, 321, 322, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі № 0540/8149/18-а - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший, визнання дій суб`єкту владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 174077 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший та зобов'язати Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2018 року № 3291 з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13 ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в сумі 1762 (однієї тисячі сімсот шістдесят дві) гривні.

Повне судове рішення - 12 лютого 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді Г.М. Міронова О.О. Шишов