Справа № 160/7595/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 160/7595/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 р. (суддя Голобутовський Р.З., м. Дніпро) у справі №160/7595/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий»

до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка виразилась у ненаданні до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Новий» () надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 2 692 141,00 грн.;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Новий» () надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 2 692 141,00 грн. за наступними реквізитами: отримувач АКБ «Новий» ЛІКВІДАЦІЯ; код ЄДРПОУ отримувача: 19361982; рахунок отримувача №1026; банк отримувача: Національний банк України, код банку (МФО) 300001.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що у Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» наявна переплата з податку на прибуток, проте, у відповідь на заяву позивача про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання відповідачем було відмовлено з огляду на наявність податкового боргу, чим порушено права позивача, який є неплатоспроможним банком, та діяльність якого підпадає під регулювання Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив. Рішення суду мотивовано тим, що позивач звертався до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених коштів, проте, останнім відмовлено в поверненні таких коштів, оскільки станом на 10.07.2018 у позивача наявний податковий борг.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає рішення незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі вказує на те, що суд не надав оцінки доводам позивача про системність дії норм п. 1.3. ст. 1 Податкового кодексу України з нормами пп. 14.1.39, 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та нормами ст.ст. 36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, полягає у тому, що наявність податкового боргу у неплатоспроможного АКБ «Новий» не була доведена податковим органом належними та допустимими доказами.

Зазначає, що відповідач не підтверджує свої повноваження податкового органу щодо застосування до неплатоспроможного банку загальних норм Податкового кодексу України і переведення грошових зобов'язань банку у статус податкового боргу з метою використання останнього для утримання такої значної суми надміру сплаченого грошового зобов'язання.

Скаржник зазначає, що податковий орган ігнорує знаходження АКБ «Новий» у процедурі ліквідації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та продовжує обліковувати позивача як платоспроможного платника податків на загальних підставах.

Дані обставини знаходять підтвердження у рішеннях Дніпропетровського окружного адміністративного суду у адміністративних справах №№ 804/1488/18, 804/1379/18, 804/1939/18, 1940/18, 804/2931/18, 804/3210/18, 804/3211/18 (копії рішень містяться у матеріалах справи) про скасування податкових повідомлень-рішень, податкових вимог, рішень про опис майна АКБ «Новий» у податкову заставу, які податковий орган приймав за загальними нормами Податкового кодексу України та без урахування норм спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо АКБ «Новий» у періоді здійснення процедури ліквідації останнього.

З наведених обставин вбачається, що податковий орган продовжує незаконно обліковувати податкові зобов'язання неплатоспроможного АКБ «Новий» за загальними нормами податкового законодавства, у зв'язку з чим вважає, що у АКБ «Новий» начебто наявний податковий борг і відмовляє неплатоспроможному платнику податків саме з цієї причини у наданні висновку до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування, про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання.

Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не врахував, що на АКБ «Новий» поширюються приписи статті 46 («Наслідки початку процедури ліквідації банку») спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказує на те, що податкові органи не мають повноважень застосовувати загальні норми Податкового кодексу України для погашення або стягнення податкового боргу з АКБ «Новий» з дати визнання банку неплатоспроможним. Усі вимоги за зобов'язаннями неплатоспроможного банку ДПІ у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області мала пред'явити в межах ліквідаційної процедури шляхом своєчасного офіційного звернення із заявою про включення до реєстру кредиторів банку, відповідно до вимог ст.ст. 46, 52 спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не виражати їх у продовженні нарахування податкового боргу за загальними нормами Податкового кодексу України для платоспроможних платників податків.

Зазначає, що суд не врахував при ухваленні рішення, що з системного аналізу приписів пункту 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України та визначення терміну "податковий борг" пунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України чітко слідує наступне. Обов'язковою умовою класифікації грошового зобов'язання як податкового боргу у платника податків є несплата платником узгодженого грошового зобов'язання саме у встановлений Податковим кодексом строк. Проте, поширення норм спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на неплатоспроможний банк виключає можливість наявності податкового боргу у такого банку, оскільки Податковий кодекс України не встановлює жодних строків для неплатоспроможного банку з моменту прийняття Національним банком України рішення про неплатоспроможність банку. Отже, чинне податкове законодавство прямо визначає, що у неплатоспроможного банку може існувати виключно грошові та/або податкові зобов'язання, але не податковий борг.

Враховуючи суттєвість неповернутої платнику податків суми, є очевидним причинно-наслідковий зв'язок повернення платоспроможному банку надміру сплачених грошових зобов'язань для своєчасного та якомога повного відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вкладникам коштів та виплати кредиторських вимог.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що питання про повернення неплатоспроможному банку надміру сплачених грошових зобов'язань стосується безпосередньо не тільки інтересів сторін у даній справі, а й кожного з кредиторів та вкладників АКБ «Новий», для яких повернення їх коштів прямопропорційно залежить від наявності або відсутності такої істотної суми на накопичувальному рахунку неплатоспроможного банку.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що за підсумками 2016 року АКБ «Новий» отримано податковий збиток, що відображено у податковій декларації за звітний період 2016 рік. Таким чином, у банку виникла переплата з податку на прибуток у вигляді надміру сплаченого грошового зобов'язання протягом 2016 року; така сума переплати з податку на прибуток була зафіксована в рядку 19 податкової декларації ІКБ «Новий» за 2016 рік у сумі 2 742 140,00 грн.

Листом від 23 червня 2017 року за вих. № 10/2-712(2) позивач звернувся до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з питання перенесення частини переплати податку на прибуток в рахунок погашення зобов'язань з податку на додану вартість на суму 49 999, 00 гривень.

01 серпня 2017 року вказане зарахування було проведено податковим органом згідно з випискою з електронного кабінету платника податків АКБ «Новий» (далі за текстом - ЕКПП). З результаті, сума надміру сплачених АКБ «Новий» грошових зобов'язань з податку на прибуток зменшилась до суми 2 692 141,00 грн., що відповідає сумі переплати згідно виписки з ЕКПП АКБ «Новий».

На підставі рішення правління Національного банку України від 13 липня 2017 року №441-рш/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі за текстом - Фонд) прийнято рішення від 13 липня 2017 року № 3012 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АКБ «Новий» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до зазначених рішень розпочато процедуру виведення АКБ «Новий» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 14 липня 2017 року по 13 серпня 2017 року (включно), призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АКБ «Новий», визначені статтями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Фонду Старцевій Тетяні Володимирівні строком по 13 серпня 2017 року включно.

10 серпня 2017 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3486 про продовження строку тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку АКБ «Новий на один місяць з 14 серпня 2017 року по 13 вересня року 2017 року (включно).

Листом від 03 серпня 2017 року за вих. № 2/10-955 АКБ «Новий» повідомив ДПІ у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області (отримано ДПІ згідно відмітки 03 серпня 2017 року) про запровадження в банку тимчасової адміністрації, призначення Уповноваженої особи Фонду та фактичне настання наслідків запровадження тимчасової адміністрації, згідно приписів частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

3 01 вересня 2017 року позивач перебуває в стані припинення (ліквідації) відповідно до рішення правління Національного банку України від 31 серпня 2017 року за №562-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» та Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01 вересня 2017 року № 3907 «Про початок процедури ліквідації АКБ «Новий» та делегування повноважень ліквідатора банку» із змінами згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2017 року № 4568 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01 вересня 2017 року № 3907»), згідно з яким запроваджено процедуру ліквідації АКБ «Новий» та делеговані повноваження ліквідатора уповноваженій особі Фонду на ліквідацію АКБ «Новий» Гулею Олександру Івановичу строком на два роки з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2019 року включно.

В офіційному друкованому виданні «Голос України» № 163 (6668) від 06 вересня 2017 року на одинадцятому аркуші міститься оголошення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження процедури ліквідації АКБ «Новий».

Листом від 11 вересня 2017 року за вих. № 2/10-1137 АКБ «Новий» повідомляв Головне управління ДФС у Дніпропетровській області у тому числі про початок процедури ліквідації банку з 01 вересня 2017 року.

АКБ «Новий» звернувся до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області із заявою за вих. № 7/2-1162 від 03 липня 2018 року про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 2 692 141,00 грн. в порядку п. 43.4. ст. 43 Податкового кодексу України.

17 липня 2018 року АКБ «Новий» отримав поштовим відправленням лист за вих. № 1647/10/04-65 від 11 липня 2018 року Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі за текстом - ДПІ у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області) про відмову АКБ «Новий» у поверненні надміру сплачених грошових зобов'язань.

Суд першої інстанції виходив з того, що станом на 10.07.2018 у позивача наявний податковий борг. Згідно з пунктами 43.1, 43.2 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Посилання позивача на порушення відповідачем положень пункту 1.3 статті 1 ПК України, згідно з якими цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, суд першої інстанції до уваги не прийняв, оскільки в рамках спірних правовідносин предметом доказування не є питання стягнення з ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» саме податкового боргу та/або погашення податкових зобов'язань.

Також, суд першої інстанції зазначив, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено порядку повернення неплатоспроможному банку коштів в якості переплати за наявності у такого банку податкового боргу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 14.1.115 статті 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначені у ст. 43 Податкового кодексу України, згідно якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого псового боргу платником податків (пункт 43.2 статті 43 ПК України).

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п. 43.3 статті 43 ПК України).

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (пункт 43.4 статті 43 ПК України).

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (пункт 43.5 статті 43ПК України). Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (пункт 43.6 статті 43 ПК України).

Порядком про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182, який набрав чинності 15.10.2013 року (далі - Порядок), визначено алгоритм дій державних органів та їх взаємовідносини в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань.

Відповідно до пункту 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської з України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів, які відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника.

Згідно з пунктом 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів,платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1679/28124.

Таким чином, обов'язковими умовами для повернення суми надміру сплаченого грошового зобов'язання є: подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми, та відсутність податкового боргу.

Отже, спірним моментом є те, чи має статус податкового боргу сума грошових зобов'язань, яка не погашена неплатоспроможним банком і чи може вона погашатися поза межами процедури ліквідації, визначеної Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та чи є наявність податкового боргу або грошових зобов'язань з податків перешкодою для повернення надміру сплачених податків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції занадто вузько тлумачить зміст пункту 1.3 статті 1 ПК України, посилаючись на те, що в рамках спірних правовідносин предметом доказування не є питання стягнення з ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» податкового боргу та/або погашення податкових зобов'язань.

Дійсно, п. 43.1, 43.2 ст. 43 ПК України встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Слід також врахувати, що у відповідності до п. 87.1 ст. 87 ПК України, сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу. Таким чином, із системного аналізу наведених норм вбачається, що обмеження, встановлене п. 43.2 ст. 43 ПК України здійснюється задля забезпечення можливості погашення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень відповідача і висновків суду першої інстанції стосовно того, що позивач має податковий борг, а саме, з податку на додану вартість із імпортованих на територію України робіт, послуг (КБК 14010100) у розмірі 1053217,00 грн.; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів нежилої нерухомості (КБК18010401) у розмірі 129461,92 грн.; надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19010100) у розмірі 1,66 грн.; надходження від розміщення відходів в спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини (КБК 19010300).

Так, з інтегрованої картки платника податків (а.с. 70) вбачається, що недоїмка станом на час впровадження процедури ліквідації банку, а саме - 01.09.2018 року складала лише 100704, 00 гривні.

Згідно з п. 3 ч. 2 , ч. 3 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку: строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у су числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону. З наведеної норми ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що під час проведення ліквідації можуть виникати зобов'язання банку зі сплати податків, але не податковий борг.

Таким чином, відповідачем не доведено існування податкового боргу у позивача, а також час виникнення такого податкового боргу.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Отже, у випадку наявності податкового боргу, інших зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких вважається таким, що настав у силу п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку, контролюючий орган має заявити свої вимоги до банку.

Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (ст. 49 Закону).

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів встановлені ст. 52 вказаного Закону. Вимоги податкового органу щодо зобов'язань неплатоспроможного банку з податків і зборів (обов'язкових платежів) є вимогами восьмої черги. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Разом з тим, відповідно до п. 1.3. ст. 1 Податкового кодексу України «цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з … банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»..», отже, спеціальним законом, який регулює ці питання відносно банку, що перебуває у процедурі ліквідації, є саме вказаний Закон.

Системний аналіз вищенаведених норм Податкового кодексу України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає підстави стверджувати, що застосування норм Податкового кодексу відповідачем до спірних правовідносин порушує права позивача, а також кредиторів неплатоспроможного банку, оскільки блокує надходження значної суми коштів до ліквідаційної маси, що призначена для погашення вимог кредиторів, черговість яких передує відповідачу.

Відповідно до ст. 317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що ігнорування відповідачем факту знаходження позивача в процедурі ліквідації та невиконання покладеного на нього обов'язку щодо надання висновку про повернення позивачу надмірно сплаченого грошового зобов'язання з податку на прибуток є протиправним, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 р. у справі №160/7595/18 скасувати. Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка виразилась у ненаданні до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Новий» () надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 2692141,00 грн.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Новий» () надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 2692141,00 грн. за наступними реквізитами: отримувач АКБ «Новий» ЛІКВІДАЦІЯ; код ЄДРПОУ отримувача: 19361982; рахунок отримувача №1026; банк отримувача: Національний банк України, код банку (МФО) 300001.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08.02.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов