Справа № 621/3077/18
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ іменем України

11 лютого 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Бібіка О.В.

за участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Луковського Валерія Сергійовича, третя особа: Балаклійський ВП ГУ НП в Харківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з вимогами: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 046630 від 03.10.2018; справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити.

На обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до отриманої мною постанови, він, ОСОБА_1 03.10.2018, приблизно о 15.45 годин, дійсно керував транспортним засобом Фольцваген, державний номерний знак НОМЕР_1 на околиці м. Балаклея, приблизно 300 метрів до дорожнього знаку який інформує про кінець населеного пункту, без увімкненого ближнього світла фар. В цей час, його транспортний засіб було зупинено працівниками патрульної поліції, які повідомили, що на транспортному засобі в період з 01.10 по 01.05 в денну пору доби повинно бути увімкнено ближнє світло фар, тобто порушено вимоги п. 9.8 ПДР України.

Він намагався звернути увагу інспектора, що ще не виїхав за межі населеного пункту, але він відповів, що це не є населеним пунктом, оскільки там немає знаку населеного пункту. Після того, як інспектор став погрожувати йому та пасажирам, які знаходилися в салоні автомобіля, змушений був надати свої данні, на підставі чого в подальшому була складено постанова за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень.

Своїми діями інспектор СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Луковський В.С. грубо порушив Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС та ЗУ «Про національну поліцію», а саме проявив неповагу, був грубий, взагалі не дотримувався високої культури спілкування, замість запобіганню виникнення конфлікту, навпаки провокував на сварку. Тобто, своїми незаконними діями відповідач підриває рівень довіри населення до поліції, що є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції. Обурений поведінкою інспекторів патрульної поліції він звернувся до управління з заявою, яка була зареєстрована за N27596 від 03.10.2018 року, на підтвердження чого було зроблено відеозапис.

Вважає притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 046630 від 03.10.2018 року підлягає скасуванню, оскільки:

- інспектором не були роз'яснення права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП, при цьому відмовив у клопотанні про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю отримання правової допомоги.

- постанова не містить доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

- постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. Відповідачем фактично не зафіксовані порушення правил користування попереджувальними сигналами, що доводило б його вину та було доказом під час розгляду справи.

Крім того, ч. 2 ст. 122 КУпАП не містить положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як не увімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами. Тому, навіть якщо припустити, що він рухався поза населеним пунктом, відповідач мав притягнути до відповідальності саме за ст. 125 КУпАП.

Поліцейський не взяв до уваги також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не залучив у якості свідка пасажира, що знаходився в салон автомобіля.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор СРПП Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції Луковський В.С. в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, відзиву на позов не надав.

Належним чином повідомлений представник 3-ї особи Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Постановою серії НК №046630 від 03.10.2018 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а. с. 10).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 03.10.2018, о 15 год. 45 хв., ОСОБА_1 на

а/ш Балаклія - Мілове, м. Балаклія, керував автомобілем Фольксваген Гольф, реєстраційний номер НОМЕР_1, в якому були вимкнені фари ближнього світла за населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

Про докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, постанова не містить даних.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом - ПДР), затверджені постановою кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до п. п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Наявність у діях позивача складу правопорушення підтверджується лише постановою у справі про адміністративне правопорушення від 03.10.2018 серії НК №046630, що не є достатнім доказом для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Луковського Валерія Сергійовича, третя особа: Балаклійський ВП ГУ НП в Харківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії НК №046630 від 03.10.2018 інспектора СРПП Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Луковського Валерія Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -