Справа № 460/3021/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
06 лютого 2019 року м. Рівне №460/3021/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа №460/3021/18 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково, а саме: визнано протиправною бездіяльності Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, яка полягала в нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області зарахувати ОСОБА_1 в стаж роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", період його роботи на посаді керівника спортивної секції по волейболу в Рівненському кооперативному профтехучилищі з 1 вересня 1988 року по 25 червня 1992 року та в Рівненському кооперативному технікумі з 26 червня 1992 року по 14 вересня 1997 року; зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в сумі 33601,40грн. (тридцять три тисячі шістсот одна грн. 40 коп.); відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області зарахувати ОСОБА_1, в стаж роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", період його роботи на посаді керівника спортивної секції по волейболу в Рівненському кооперативному профтехучилищі з 29 по 31 серпня 1988 року; стягуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судовий збір в сумі 352,40грн.

30.01.2019 позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення. Вказану заяву обґрунтував тим, що прохальна частина позову містить, зокрема, вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2000грн. Проте, в рішенні від 21.01.2019 судом вказане питання не було вирішене. При цьому, позивач зазначає, що докази на підтвердження понесення ним відповідних витрат були долучені до позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 2, 3 статті 252 КАС України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що потреба в розгляді питання про ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи відсутня, суд прийшов до висновку про розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення в тому самому порядку, що й судове рішення, а саме у письмовому провадженні.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 2 статті 134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, частиною 3 вказаної статті КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, за правилами ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вимог цієї норми позивач одночасно з позовом подав до суду: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 04.12.2018 №20122, укладений з адвокатом ОСОБА_2 (а.с.27, 28); акт про надання послуг від 06.12.2018 №1, в якому зазначений детальний опис наданих адвокатом послуг правової допомоги, обсяг витраченого часу на надання послуг - 8 годин, в т.ч.: зазначено обсяг витраченого адвокатом часу щодо кожної з послуг, загальну вартість послуг - 2000грн. (а.с.29); квитанцію до прибуткового касового ордера від 04.12.2018№20122, якою підтверджується факт сплати позивачем адвокату ОСОБА_2 2000грн. за послуги правової допомоги, надані згідно з договором від 04.12.2018 №20122 (а.с.30).

Вказаними документами в повній мірі підтверджується факт надання адвокатом ОСОБА_2 правової допомоги позивачу та сплата останнім коштів за її надання.

Суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджений належним чином, є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та підлягає розподілу за наслідками судового розгляду справи.

Одночасно суд зазначає, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем подано не було. Також, відповідне клопотання відсутнє і у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, враховуючи, що рішенням суду від 21.01.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково, суд, на підставі ч.3 ст.139 КАС України, дійшов висновку, що на користь останнього належить присудити 50% судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, тобто в сумі 1000грн. (2000грн. х 50% = 1000грн.).

Керуючись статтями 134, 139, 241-246, 252 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області пропорційну частину судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 1000грн. (одна тисяча грн.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 34, ).

Повний текст додаткового рішення суду складений 06 лютого 2019 року

Суддя Комшелюк Т.О.