Справа № 826/15459/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2019 року № 826/15459/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., при секретарі судового засідання Денисенко А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень,

представник позивача, Петрук В.П., ;

представник позивача, Горецька М.В., ;

представник відповідача, Шлапак Н.В., ;

представник відповідача, Боровський В.А., ;

представник відповідача, Городецький В.М., ;

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (далі - позивач) з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- віл 31.07.18 р., згідно з якою встановлено недоїмку зі сплати єдиного внеску у сумі 4 727 093,24 грн.;

- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.07.18 р. у сумі 2 364 179,60 грн.

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму І 672 717,48 грн.

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 20 471 463,74 грн.

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 59 559 651,43 грн.

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 3 385 417,94 грн.

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 2 681 165,00 грн.

- стягнути з відповідача на користь АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплачений судовий збір за подачу позовної заяви;

- стягнути з відповідача на користь АТ „СТ „ТАС" (приватне) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 140 100, 00 грн. (сто сорок тисяч сто гривень 00 коп.)

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновків акта Офісу ВПП від 10.07.2018 №2084/28-10-43-02/30115243 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (код за ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2017», які покладені в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2018 року відкрито провадження у справі № 826/15459/18 за вказаним позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" та дану справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судових засіданнях представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги повністю з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, а представники відповідача проти позову заперечували з підстав, наведених у текстах відзиву на позов, запереченнях на відповідь на відзив. Зокрема, свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що в ході проведеної документальної планової виїзної перевірки Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» за період діяльності з 01.01.2014 по 31.12.2017 встановлені факти порушення позивачем вимог податкового законодавства у зв'язку з тим, що:

позивач невірно визначив обов'язки за цивільно-правовими договорами Фізичних осіб підприємців та посадовими інструкціями працівників Позивача, чим порушив: п.п.164.2.1 п.164.2 ст.164 з урахуванням п.п. 168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1. ст.171 Податкового кодексу у частині не нарахування, не утримання та не сплати податку на доходи фізичних осіб при виплаті винагород на користь фізичних осіб, які у перевіряємому періоді перебували у трудових взаємовідносинах із АТ «СГ «ТАС» (приватне) у загальній сумі 48 319 288,12 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 8 732 590,69 грн.; п.п.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу, з урахуванням п.п.164.2.1 п.164.2 ст.164, ст.168, ст.176 Податкового кодексу у частині не утримання (не нарахування та не сплати) до бюджету військового збору при виплаті винагород на користь фізичних осіб, які у перевіряємому періоді перебували у трудових взаємовідносинах із АТ «СГ «ТАС» (приватне) у загальній сумі 48 319 288,12 грн., що призвело до заниження такого збору у загальному розмірі 717 181,73 грн.; п. 1 ч. 1 ст. 6, п.1 ч.1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» в частині заниження нарахування єдиного внеску (у розмірі 36, 8%, 22%) в 2013-2017 роках на загальну суму 4 351 381, 90 грн.; п. 1 ч. 2 ст. 6, п.1 ч.1 ст. 7 та ч. 13 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» в частині заниження нарахування єдиного внеску (у розмірі 8%, 41%) в 2013-2017 роках на загальну суму 109 113, 57 грн.; п. 1 ч. 2 ст. 6, п.1 ч.1 ст. 7 та ч. 7 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» в частині заниження нарахування єдиного внеску (у розмірі 36, 6%, 22%) в 2013-2017 роках на загальну суму 222 649, 94 грн.;

позивач не вірно визначив суму фінансового результату до оподаткування чим порушив п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140, п.п.141.1.4 п.141.1 ст.141 Податкового кодексу України з урахуванням вимог п.2.8 Розділу 2 Методики №3104, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 47 647 721,15 грн. та завищено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування, що передбачає нарахування штрафних санкцій у сумі 11 911 930,28 грн.;

позивачем невірно визначено податок на додану вартість чим порушено 187.1 ст.187, п.192.1 ст.192 п.198.5, п.198.6 ст.198 з урахуванням п.196.1.3 п.196.1, абз. «а» п.198.1, п.198.2 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 708 334,35 грн., у тому числі за січень 2016 - 63 639,74 грн., лютий 2016 - 61 879,71 грн., березень 2016 - 58 203,36 грн., квітень 2016 - 53 542,76 грн., травень 2016 - 64 125,03 грн., червень 2016 - 48 809,00 грн., липень 2016 - 57 340,00 грн., серпень 2016 - 51 313,00 грн., вересень 2016 - 53 240,00 грн., жовтень 2016 - 54 220,00 грн., 62 794,00 грн., грудень 2016 - 330 421,00 грн., січень 2017 - 184 161,00 грн., лютий 2017 - 107 571,86 грн., березень 2017 - 105 371,00 грн., квітень 2017 - 80 834,00 грн., травень 2017 - 58 231,48 грн., червень 2017 - 56 470,42 грн., липень 2017 - 56 191,99 грн., серпень 2017 - 58 034,00 грн., вересень 2017 - 59 817,00 грн., жовтень 2017 - 603 688,00 грн., листопад 2017 - 261 397,00 грн., грудень 2017 - 117 039,00 грн., що передбачає нарахування штрафних санкцій 677 083,59 грн. і 2 681 165,00 грн.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2017 р., та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2017 та військового збору, був складений акт перевірки від 10.07.2018 2018 №2084/28-10-43-02/30115243.

Згідно висновків цього акта встановлено порушення Позивачем п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140, п.п.141.1.4 п.141.1 ст.141 Податкового кодексу України з урахуванням вимог п.2.8 Розділу 2 Методики №3104, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 47 647 721,15 грн., п.187.1 ст.187, п.192.1 ст.192 п.198.5, п.198.6 ст.198 з урахуванням п.196.1.3 п.196.1, абз. «а» п.198.1, п.198.2 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 708 334,35 грн., п.п.164.2.1 п.164.2 ст.164 з урахуванням п.п. 168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1. ст.171 Податкового кодексу у частині не нарахування, не утримання та не сплати податку на доходи фізичних осіб при виплаті винагород на користь фізичних осіб, які у перевіряємому періоді перебували у трудових взаємовідносинах із АТ «СГ «ТАС» (приватне) у загальній сумі 48 319 288,12 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 8 732 590,69 грн., п.п.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу, з урахуванням п.п.164.2.1 п.164.2 ст.164, ст.168, ст.176 Податкового кодексу у частині не утримання (не нарахування та не сплати) до бюджету військового збору при виплаті винагород на користь фізичних осіб, які у перевіряємому періоді перебували у трудових взаємовідносинах із ПрАТ «СГ «ТАС» (приватне) у загальній сумі 48 319 288,12 грн., що призвело до заниження такого збору у загальному розмірі 717 181,73 грн.; п.1 ч.1 ст.6, п.1 ч.1 ст.7 та ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI в частині заниження нарахування єдиного внеску (у розмірі 36,8%, 22%) в 2013-2017 роках на загальну суму 4 390 176,04 грн.; п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст. 7 та ч.13 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI в частині заниження нарахування єдиного внеску (у розмірі 8,41%) на загальну суму 110 208,72 грн. в 2013-2017 р.; п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7 та ч.7 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 в частині заниження нарахування єдиного внеску (у розмірі 3,6%) на загальну суму 226 872,92 грн.; п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, в частині заниження нарахування до мінімального страхового внеску (у розмірі 33,2%) в січні - квітні 2015 року на загальну суму 1 101,51 грн.

Наведені висновки акта перевірки мотивовані наступним:

В ході проведеної перевірки встановлено, що між ПрАТ «СГ «ТАС» (приватне) та ФОП були укладені договори доручення та договори про надання послуг щодо консультування з питань комерційної діяльності й керування і договори про надання послуг щодо дослідження ко`нюктури ринку та виявлення громадської думки. На думку контролюючого органу зазначені договори є виплатою заробітної плати та відносини по таким договорам прирівнюються до трудових відносин. У зв'язку з цим контролюючий орган дійшов до висновків, про донарахування єдиного внеску, сплати військового збору, сплати недоїмки та застосування штрафних санкцій.

Крім того, під час перевірки встановлено заниження ПрАТ «СГ «ТАС» (приватне) податкового зобов'язанння, що виникли з поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинах з наступними контрагентами: ТОВ «Євроджет», ПП «АЛИС», ТОВ «ЄАПБ», ФОП ОСОБА_1. Так, зазначеними контрагентами виписано на користь ПрАТ «СГ ТАС» ряд податкових накладних, однак в ході перевірки встановлено. що ПрАТ «СГ ТАС» не відображено суми податкового зобов 'язання з ПДВ по даним податковим накладних, що призвело до заниження податкових зобов 'язань з ПДВ за відповідні періоди. У зв'язку з цим контролюючий орган дійшов до висновків, що відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

В ході проведеної перевірки встановлено, що ПрАТ «СГ ТАС» здійснювали включення до складу різниць, що зменшують фінансовий результат до оподаткування 2017 року (р.3.2.4 Додатку РІ до Податкових декларацій з податку на прибуток підприємства), суму від'ємного значення об'єкта оподаткування 2016 року, де контролюючий орган дійшов до висновків, що відповідно Методики доповнено п. 2.8. для коригування фінансового результату для цілей оподаткування відповідно до підпунктів 141.1.3 та 141.1.4 пункту 141.1 статті 141 розділу III Податкового кодексу України розраховується величина зменшення (збільшення) протягом звітного періоду суми технічних резервів, сформованих відповідно до вимог цієї Методики а саме: -резерву незароблених премій; -резерву заявлених, але не виплачених збитків; -резерву збитків, які виникли, але не заявлені, таким чином відсутні підстави для включення до складу різниць, що зменшують фінансовий результат до оподаткування 2017 року (р.3.2.4 Додатку РІ до Податкових декларацій з податку на прибуток підприємства), суму від'ємного значення об'єкта оподаткування 2016 року.

На підставі цього акта перевірки (з урахуванням результатів розгляду заперечень Позивача на вказаний акт) Офіс ВПП прийняв наступні рішення, де 02 серпня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 31.07.18 р., згідно з якою встановлено недоїмку зі сплати єдиного внеску у сумі 4 727 093, 24 грн., рішення про застосування штрафних санкцій № від 31.07.18, податкове повідомлення - рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.07.18 р. у сумі 2 364 179,60 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 1 672 717,48 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 20 471 463,74 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 59 559 651,43 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 3 385 417,94 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 2 681 165,00 грн.

В подальшому, за результатами оскарження платником податків цих рішень в порядку адміністративного оскарження, вищевказані Рішення про застосування штрафних санкцій, вимога про сплату боргу (недоїмки), податкові повідомлення-рішення видані Офісом великих платників складені на підставі Акту № 2084/28-10-43-02/30115243 від 10.07.2018 р. Державною фіскальною службою залишено без змін.

Вважаючи такі Рішення про застосування штрафних санкцій, вимогу та податкові повідомлення-рішення протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Як зазначено в рішенні, вимозі і податкових-повідомленнях рішеннях та Акті перевірки, позивачем порушені:

п.п.164.2.1 п.164.2 ст.164 з урахуванням п.п. 168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1. ст.171 Податкового кодексу у частині не нарахування, не утримання та не сплати податку на доходи фізичних осіб при виплаті винагород на користь фізичних осіб, які у перевіряємому періоді перебували у трудових взаємовідносинах із АТ «СГ «ТАС» (приватне) у загальній сумі 48 319 288,12 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 8 732 590,69 грн.; п.п.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу, з урахуванням п.п.164.2.1 п.164.2 ст.164, ст.168, ст.176 Податкового кодексу у частині не утримання (не нарахування та не сплати) до бюджету військового збору при виплаті винагород на користь фізичних осіб, які у перевіряємому періоді перебували у трудових взаємовідносинах із АТ «СГ «ТАС» (приватне) у загальній сумі 48 319 288,12 грн., що призвело до заниження такого збору у загальному розмірі 717 181,73 грн.; п. 1 ч. 1 ст. 6, п.1 ч.1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» в частині заниження нарахування єдиного внеску (у розмірі 36, 8%, 22%) в 2013-2017 роках на загальну суму 4 351 381, 90 грн.; п. 1 ч. 2 ст. 6, п.1 ч.1 ст. 7 та ч. 13 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» в частині заниження нарахування єдиного внеску (у розмірі 8%, 41%) в 2013-2017 роках на загальну суму 109 113, 57 грн.; п. 1 ч. 2 ст. 6, п.1 ч.1 ст. 7 та ч. 7 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» в частині заниження нарахування єдиного внеску (у розмірі 36, 6%, 22%) в 2013-2017 роках на загальну суму 222 649, 94 грн.;

п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140, п.п.141.1.4 п.141.1 ст.141 Податкового кодексу України з урахуванням вимог п.2.8 Розділу 2 Методики №3104, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 47 647 721,15 грн. та завищено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування, що передбачає нарахування штрафних санкцій у сумі 11 911 930,28 грн.;

187.1 ст.187, п.192.1 ст.192 п.198.5, п.198.6 ст.198 з урахуванням п.196.1.3 п.196.1, абз. «а» п.198.1, п.198.2 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 708 334,35 грн., у тому числі за січень 2016 - 63 639,74 грн., лютий 2016 - 61 879,71 грн., березень 2016 - 58 203,36 грн., квітень 2016 - 53 542,76 грн., травень 2016 - 64 125,03 грн., червень 2016 - 48 809,00 грн., липень 2016 - 57 340,00 грн., серпень 2016 - 51 313,00 грн., вересень 2016 - 53 240,00 грн., жовтень 2016 - 54 220,00 грн., 62 794,00 грн., грудень 2016 - 330 421,00 грн., січень 2017 - 184 161,00 грн., лютий 2017 - 107 571,86 грн., березень 2017 - 105 371,00 грн., квітень 2017 - 80 834,00 грн., травень 2017 - 58 231,48 грн., червень 2017 - 56 470,42 грн., липень 2017 - 56 191,99 грн., серпень 2017 - 58 034,00 грн., вересень 2017 - 59 817,00 грн., жовтень 2017 - 603 688,00 грн., листопад 2017 - 261 397,00 грн., грудень 2017 - 117 039,00 грн., що передбачає нараховання штрафних санкцій 677 083,59 грн. і 2 681 165,00 грн.

Суд дослідивши всі обставини справи та надані сторонами докази приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

У перевіряємий період між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та ФОП були укладені договори доручення та договори про надання послуг щодо консультування з питань комерційної діяльності й керування і договори про надання послуг щодо дослідження кон'юктури ринку та виявлення громадської думки.

ФОП зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, як фізичні особи-підприємці та відповідно до реєстру, мають право здійснювати діяльність, передбачену п.66.22 КВЕД, цей клас включає діяльність страхових агентів і брокерів (страхове посередництво) під час продажу, ведення переговорів або пропонування полісів страхування й перестрахування.

На виконання вказаних договорів між сторонами на підставі звітів про виконання зобов'язань (надання послуг) складено акти виконаних робіт.

Відтак, такі особи не перебувають з позивачем в трудових відносинах, оскільки відповідно до діючого у Товаристві наказу про режим робочого часу, працівники, працюють на умовах 8-ми годинного робочого дня, та п'ятиденного робочого тижня, протягом якого виконують свої трудові обов'язки.

Працівники на умовах трудового договору, входять до трудового колективу Товариства, на них розповсюджуються всі права та обов'язки, передбачені чинним законодавством про працю. Зокрема, і норми, що регулюють тривалість робочого часу, режиму роботи, надання відпусток, тощо.

Правомірність здійснення своєї діяльності, як ФОП підтверджується копією витягу/виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та копією свідоцтва платника єдиного податку, що підтверджує реєстрацію фізичної особи (повіреного) як підприємця та платника єдиного податку.

До того ж, відповідачем не доводиться факт, що оспорювані цивільно-правові угоди регулюють процес організації трудової діяльності фізичних осіб, що включає в себе, заробітну плату, робочий час, час відпочинку, нормування праці, гарантії і компенсації, трудову дисципліну, охорону праці, участь в трудовому колективі тощо.

Страховик керуючись нормами ПК України, - відобразив зменшення фінансового результату на величину, передбачену в абз. 2 п.п. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 Кодексу - тобто на суму страхового резерву (технічного або математичного), сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою у п.4.2.1. Додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік.

При цьому, оскільки страхові резерви у 2016 році не зменшувались, то коригування на таку суму зменшення (в порядку, який визначено абз. 2 пп. 141.1.3 п. 141.1 ст. 141 і абз. 1 пп. 141.1.4 п. 141 1 ст. 141 ПК України) не могли здійснюватися. У свою чергу, як видно з тексту акта перевірки, в ході проведеної перевірки контролюючий орган не досліджував склад страхових резервів, за рахунок яких були сформовані показники ряд. 4.2.1 податкових декларацій з податку на прибуток за 2016 рік.

Тобто, страховиком правомірно визначено суму об'єкту оподаткування у 2016 р. у розмірі мінус 73 202 270.00 грн. (173 779 387.00 грн. (ряд. 02 Податкової декларації) +(плюс) 187 529 235.00 грн. (різниця збільшення, Додаток РІ Податкової декларації) -(мінус) 434 510 892.00 грн. (різниці зменшення, Додаток РІ Податкової декларації, в яку в тому числі входить сума резервів 371 182 237,25 грн.) (в порядку, який визначено абз. 2 пп. 141.1.3 п. 141.1 ст. 141 і абз. 1 пп. 141.1.4 п. 141 1 ст. 141 ПК України). Зважаючи, що об'єкт оподаткування має від'ємне значення, податок на прибуток підприємств за підсумками 2016 р. склав нуль.

Керуючись підпуктом 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України, від'ємне значення 2016 року (мінус 73 202 270,00 грн.) переноситься у декларацію 2017 року, то за 2017 рік податок на прибуток підприємств за підсумками 2017 р. склав також нуль.

Враховуючи вищевикладене, у діях АТ «СГ «ТАС» (приватне) відсутнє порушення норм п.141.1.4 п.141.1 ст.141 Податкового Кодексу України у редакції яка діяла у 2015-2016 роках.

Штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних передбачено ст. 120№.1 ПКУ. Так, відповідно до редакції податкового кодексу, що діяла до 01.01.2017р., статтею 120№.1 було передбачено штрафні санкції за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість.

Відповідно до цього, податкові накладні за період до 01.01.2017р., що не було своєчасно зареєстровано, не підпадають під дію штрафних санкції відповідно до положень ст. 120№.1, що діяли в період до 01.01.2017р.

Редакція ст. 120№.1, що діє з 01.01.2017р., передбачає штрафні санкції за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу.

Відповідно до цього, оскільки операції з надання послуг страхування, не підлягають оподаткуванню, отже вони не підпадають під дію ст. ст. 120№.1, як такі що не надаються отримувачу (покупцю).

Форма податкової декларації з податку на прибуток (з додатками), яка була чинною у 2016 році, була затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897 (набрав чинності з 1.12.2015), та встановлювала таке формулювання рядків, зокрема: 4.1.1 - «Сума витрат страховика на формування страхових резервів (технічних або математичних) відповідно до національних положень (стандартів бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 141.1.3 пункту 141.1 статті 141 розділу ІІІ Податкового кодексу України)»; 4.2.1 - «Сума страхового резерву (технічного або математичного), сформованого страховиком в розмірі та порядку, передбачених методикою, яка визначається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 141.1.4 пункту 141.1 статті 141 розділу III Податкового кодексу України».

Відповідно до пп. 141.1.3 п. 141.1 ст. 141 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фінансовий результат до оподаткування страховика збільшується:

на суму витрат на формування страхових резервів (технічних або математичних) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму коригування (зменшення) страхових резервів (технічних або математичних) відповідно до методики, яка визначається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (Методика).

Відповідно до пп. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 ПК України фінансовий результат до оподаткування страховика зменшується:

на суму коригування (зменшення) страхових резервів (технічних або математичних), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму страхового резерву (технічного або математичного) сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою.

Сума витрат на формування страхових резервів (технічних або математичних) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності відображається в розділі 4 «Інші різниці» додатку РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний звітний (податковий) період (код рядка 4.1.1).

Регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється Міністерством фінансів України, яке затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності (п. 2 ст. 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Поряд з цим, в розділі 4 «Інші різниці» додатку РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний звітний (податковий) період (код рядка 4.2.1) відображається сума страхового резерву (технічного або математичного) сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою, яка визначається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Методика формування страхових резервів за видами страхування, іншими, ніж страхування життя затверджена розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.12.2004 № 3104 (далі - Розпорядження № 3104).

Так, відповідно до п. 2.1, 2.2 цієї Методики (у редакції чинній станом початок 2016 року) страховики, які здійснюють види страхування, інші, ніж страхування життя, зобов'язані формувати і вести облік таких технічних резервів за видами страхування: незароблених премій (резерви премій), що включають частки від сум надходжень страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), що відповідають страховим ризикам, які не минули на звітну дату; збитків, що включають зарезервовані несплачені страхові суми та страхові відшкодування за відомими вимогами страхувальників, з яких не прийнято рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхової суми чи страхового відшкодування.

Страховики запроваджують, формують і ведуть облік таких технічних резервів: резерв незароблених премій, резерв заявлених, але не виплачених збитків, резерв збитків, які виникли, але не заявлені, резерв катастроф, резерв коливань збитковості.

25.03.2016 набрала чинності нова редакція вказаної Методики, за змістом п. 2.8 якої встановлено правило, згідно з яким для коригування фінансового результату для цілей оподаткування відповідно до підпунктів 141.1.3 та 141.1.4 пункту 141.1 статті 141 розділу III Податкового кодексу України розраховується величина зменшення (збільшення) протягом звітного періоду суми технічних резервів, сформованих відповідно до вимог цієї Методики, а саме: резерву незароблених премій; резерву заявлених, але не виплачених збитків; резерву збитків, які виникли, але не заявлені.

За даними рядка 4.1.1. Додатку РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік Страховик відобразив суму 139 209 828,12грн., на яку збільшив свій фінансовий результат до оподаткування, а у рядку 4.2.1. цього ж додатку зазначив суму 371 182 237,25 грн. на яку зменшив свій фінансовий результат до оподаткування.

Відповідач не має заперечень щодо розміру суми сформованих страхових резервів (технічного або математичного) у розмірі та в порядку, передбаченими методикою Нацкомфінпослуг у відповідності до пп. 141.1.4 п. 141.1 ст.141 ПК України, та становлять на 31.12.2016 р. 371 182 237,25 грн. Втім, на думку контролюючого органу у рядку 4.2.1. Додатку РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік має відображатися величина загальної зміни (як збільшення так і зменшення) технічних резервів станом на кінець і станом на початок звітного періоду, що у випадку Страховика складає 100 415 948,06 грн.(збільшення 139 209 828,12грн. - зменшення 38 793 880,06грн.).

З наведеною правовою позицією перевіряючих не можливо погодитись, оскільки за змістом наведеного вище п. 2.8 Методики можна дійти висновку про внесення до порядку коригування фінансового результату до оподаткування страховика, який був визначений пп. 141.1.3 та пп. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 ПК України в редакції до 01.01.2017 уточнень, що: у разі зменшення у страховика страхових резервів для розрахунку величини такого зменшення у 2016 році (для подальшого коригування фінансового результату для оподаткування відповідно до ряд. 4.1.2 Додатка РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємств) можуть братись до уваги суми тільки трьох резервів з п'яти можливих.

При цьому, безпосередньо норми пп. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 ПК України, у періоді, що підлягав перевірці, не змінювалися і відповідно до них фінансовий результат до оподаткування страховика мав зменшуватись не тільки на суму коригування (зменшення) страхових резервів (технічних або математичних), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, а й на суму страхового резерву (технічного або математичного) сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою.

Крім того, Методика продовжувала містити розрахунок загальної суми (величини) таких страхових резервів: резерву незароблених премій (розд. 3 Методики); резерву заявлених, але не виплачених збитків (розд. 4 Методики); резерву збитків, які виникли, але не заявлені (розд. 5 Методики), а також розрахунок загальної суми інших резервів, зменшення яких не впливало на фінансовий результат до оподаткування страховика (відповідно д п. 2.8 Методики).

Страховик керуючись нормами ПК України, - відобразив зменшення фінансового результату на величину, передбачену в абз. 2 п.п. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 Кодексу - тобто на суму страхового резерву (технічного або математичного), сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою у п.4.2.1. Додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік.

При цьому, оскільки страхові резерви у 2016 році не зменшувались, то коригування на таку суму зменшення (в порядку, який визначено абз. 2 пп. 141.1.3 п. 141.1 ст. 141 і абз. 1 пп. 141.1.4 п. 141 1 ст. 141 ПК України) не могли здійснюватися. У свою чергу, як видно з тексту акта перевірки, в ході проведеної перевірки контролюючий орган не досліджував склад страхових резервів, за рахунок яких були сформовані показники ряд. 4.2.1 податкових декларацій з податку на прибуток за 2016 рік.

Таким чином, правомірно визначено суму об'єкту оподаткування у 2016 р. у розмірі мінус 73 202 270.00 грн. (173 779 387.00 грн. (ряд. 02 Податкової декларації) +(плюс) 187 529 235.00 грн. (різниця збільшення, Додаток РІ Податкової декларації) -(мінус) 434 510 892.00 грн. (різниці зменшення, Додаток РІ Податкової декларації, в яку в тому числі входить сума резервів 371 182 237,25 грн.) (в порядку, який визначено абз. 2 пп. 141.1.3 п. 141.1 ст. 141 і абз. 1 пп. 141.1.4 п. 141 1 ст. 141 ПК України). Зважаючи, що об'єкт оподаткування має від'ємне значення, податок на прибуток підприємств за підсумками 2016 р. склав нуль. Керуючись підпуктом 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України, від'ємне значення 2016 року (мінус 73 202 270.00 грн.) переноситься у декларацію 2017 року, то за 2017 рік податок на прибуток підприємств за підсумками 2017 р. склав також нуль.

Відповідно до п.п. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу України, Фінансовий результат до оподаткування страховика зменшується: на від'ємну різницю між приростом (убутком) сформованих у відповідному звітному періоді відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та/або міжнародних стандартів фінансової звітності страховими резервами (технічними, математичними, належних виплат страхових сум та іншими, формування яких передбачено законодавством у сфері страхування, крім тих, які не впливають на формування фінансового результату до оподаткування страховика) (за вирахуванням частки участі перестраховика в страхових резервах) та приростом (убутком) відповідних резервів, розрахованих за методикою, визначеною уповноваженим органом, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (за вирахуванням частки участі перестраховика в страхових резервах).

З огляду на офіційний текст нормативно правового акту (Посилання на інформацію, щодо набрання чинності Розпорядження Нацкомфінпослуг від 04.02.16, яким внесено зміни до Методики, останній в порушення п.п. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу України не був погодженим з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Тобто перевіряючі в Акті перевірки застосовують пункт Методики і саму Методику, яка прийнята з порушенням вимог Податкового кодексу України.

Стосовно позиції контролюючого органу щодо того, що укладені договори доручення та договори про надання послуг щодо консультування з питань комерційної діяльності й керування і договори про надання послуг щодо дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки є виплатою заробітної плати та відносини по таким договорам прирівнюються до трудових відносин, які підлягають оподаткованого доходу фізичних осіб, на які нараховується податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний внесок.

Згідно з п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» посередницькі послуги на ринках фінансових послуг - діяльність юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців, якщо інше не передбачено законом, що включає консультування, експертно-інформаційні послуги, роботу з підготовки, укладення та виконання (супроводження) договорів про надання фінансових послуг, інші послуги, визначені законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Порядок провадження діяльності страховими посередниками (страховими агентами і страховими брокерами) регламентується Постановою КМУ від 18 грудня 1996 р. N 1523 «Про порядок провадження діяльності страховими посередниками». Відповідно до ч. 1 вказаного порядку агентська діяльність - діяльність суб'єктів підприємницької діяльності, уповноважених діяти від імені та на підставі доручення одного або більше страховиків, щодо рекламування, консультування, пропонування страхувальникам страхових послуг та проведення роботи, пов'язаної з укладенням та виконанням договорів страхування (підготовка і укладення договорів страхування, виконання робіт з обслуговування договорів), у тому числі оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхових сум або страхового відшкодування, а також здійснення цих виплат.

Договір про надання страхових агентських послуг (агентська угода) - письмова угода між страховиком та страховим агентом, в якій визначаються права та обов'язки сторін щодо порядку укладення, обслуговування та виконання договорів страхування, порядок внесення страхових платежів, умови здійснення взаєморозрахунків між ними, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов зазначеної угоди, інші умови за згодою сторін.

Відповідно до зазначених вище положень діяльність здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності, які діють від імені страховика, надаючи послуги на підставі письмового договору (детальний перелік наведено в таблицях, що додаються).

Статтею 1000 ЦК України передбачено, що договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує дохід, надано копію документа, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання, з яким вона перебуває у правовідносинах, подає до державної фіскальної служби за місцем реєстрації податковий розрахунок за формою № 1-ДФ де зазначає суму нарахованого і виплаченого їй доходу (п.п. 165.1.36, ст. 177 Податкового кодексу) з ознакою доходу « 157», проте податок на доходи фізичних осіб не утримує і не сплачує, оскільки відповідно до норм Податкового кодексу фізична особа-підприємець здійснює оподаткування такого доходу самостійно.

Відповідно до діючого у Товаристві наказу про режим робочого часу, працівники, працюють на умовах 8-ми годинного робочого дня, та п'ятиденного робочого тижня, протягом якого виконують свої трудові обов'язки.

Працівники на умовах трудового договору, входять до трудового колективу Товариства, на них розповсюджуються всі права та обов'язки, передбачені чинним законодавством про працю. Зокрема, і норми, що регулюють тривалість робочого часу, режиму роботи, надання відпусток, тощо.

Відповідно до статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа з повною цивільною дієздатністю має право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом.

ФОП зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, як фізичні особи-підприємці та відповідно до реєстру, мають право здійснювати діяльність, передбачену п.66.22 КВЕД, цей клас включає діяльність страхових агентів і брокерів (страхове посередництво) під час продажу, ведення переговорів або пропонування полісів страхування й перестрахування.

Відповідно до ст.ст.42,55 ГКУ, підприємництво-це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність у цілях досягнення економічних і соціальних результатів та отримання прибутку.

Підприємець визначає умови та час роботи на власний розсуд, відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексу. Конституцією України, Цивільним, Господарським та Податковим кодексами не встановлено обмежень, щодо заняття підприємницькою діяльністю у вільний від виконання трудових обов'язків час, в тому числі і в частині надання підприємницьких послуг роботодавцю.

Виходячи з цього, у перевіряємий період між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та ФОП були укладені договори доручення та договори про надання послуг щодо консультування з питань комерційної діяльності й керування і договори про надання послуг щодо дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки.

На виконання вказаних договорів між сторонами на підставі звітів про виконання зобов'язань (надання послуг) складено акти виконаних робіт.

Правомірність здійснення своєї діяльності, як ФОП підтверджується копією витягу/виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та копією свідоцтва платника єдиного податку, що підтверджує реєстрацію фізичної особи (повіреного) як підприємця та платника єдиного податку.

Детальний перелік підприємницької діяльності наведено в договорах та узагальнено в таблицях, що надавались позивачем та досліджені судом, а конкретний вид послуги (зобов'язання), за який проведено виплату винагороди наведено у звітах про виконання зобов'язань (надання послуг) та актах виконаних робіт.

Сторонами за результатами надання послуг складені всі необхідні первинні документи, на підставі яких можна повно та достовірно встановити зміст господарських операцій. При виплаті винагороди контрагенту - підприємцю за вищевказаними договорами Компанія не є податковим агентом щодо таких доходів у джерела їх виплати у розумінні Податкового кодексу і не має ані обов'язку, ані повноважень з виплачених йому суми винагороди утримувати і перераховувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб, оскільки, як було встановлено вище, це належить до зобов'язань самого підприємця і правовідносини зі сплати вказаного податку виникають безпосередньо між ним і податковим органом.

Позивач щоквартально подавав податковому органу за місцем його реєстрації податкові розрахунки за формою № 1-ДФ із визначенням суми нарахованого і виплаченого доходу підприємцям за ознакою « 157», та діяв на підставі та у відповідності з вимогами чинного податкового законодавства.

Більш того, з вищевикладених законодавчих норм вбачається, що надання послуг (представництво інтересів) страховими посередниками за договорами доручення не обмежується виключно підписанням договорів від імені страхувальника, а є набагато ширшим (рекламування, консультування, пропонування страхувальникам страхових послуг та проведення роботи, пов'язаної з укладенням та виконанням договорів страхування тощо).

З звітів про виконання зобов'язань (надання послуг) та актів виконаних робіт вбачається, що серед укладених договорів страхування значаться договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 п. 49.3 ст. 49 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові агенти мають право здійснювати посередницьку діяльність з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за умови їх реєстрації в Моторному (транспортному) страховому бюро України у порядку, встановленому законодавством.

Такий порядок був затверджений розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1270 від 18.04.2013 р. (чинний з 08.12.2013 року). Згідно з п. 1.3 Порядку № 1270 реєстрація страхових агентів здійснюється шляхом внесення страховиком інформації про страхових агентів до електронної автоматизованої системи збору, накопичення та обробки даних про страхових агентів (Реєстр). Відповідно до п. 2.3. Порядку № 1270 внесення інформації про страхового агента до Реєстру є єдиною формою реєстрації страхового агента в МТСБУ. Внесення зазначеної інформації здійснюється страховиком, від імені та за дорученням якого діє такий страховий агент, через мережу Інтернет до відповідного інформаційного ресурсу.

Вказані особи внесені до Реєстру та щодо цього у відповідача не було заперечень.

Виконання підприємницької діяльності за яку отримував винагороду ФОП здійснював, використовуючи різні способи в позаробочий час за основним місцем роботи: по телефону, шляхом відвідування масових заходів, також через вже залучених страхувальників, які поширювали інформацію щодо діяльності ФОП. Всі податки з доходів, виплачених Позивачем, були сплачені підприємцями.

Надання послуг підтверджується звітами про виконання зобов'язань (надання послуг) та актами виконаних робіт.

Відповідно до п. 14.1.226. ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Судом встановлено, що виплата винагороди по договору доручення проводилась із врахуванням наказу Товариства № 150/ГО/заг від 05.07.2012 р., а саме: з огляду на посаду яку займає особа згідно трудового договору винагорода виплачувалась виключно за здійснення діяльності (виконання зобов'язань, надання послуг), яка не передбачена посадовими обов'язками.

На підтвердження чого, Позивачем надано звіти виконання зобов'язань (надання послуг) виплата винагороди виплачена для вказаних осіб (конкретний вид наданої послуги вказано в звітах): по договорам доручення з ФОП: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_28, ОСОБА_27 за - 1. поширення достовірної інформації про діяльність Довірителя щодо страхових продуктів Довірителя; 2. Проведення зустрічей; 3. Роздання рекламної продукції із контактами повіреного (візитки, флаєри, тощо); 4. Виїзні зустрічі із потенційними клієнтами у гаражних кооперативах, ОСББ, ЖЕК, дачних кооперативах, автомобільних стоянках; 5. Роздання рекламної продукції на виставках, ярмарках, спортивних заходах, інших громадсько-суспільних заходах; 6. Надання страхувальникам платіжних доручень (рахунків) встановленої форми на сплату страхових платежів через установи банків, з якими у Довірителя підписані договори на приймання платежів, приймались від страхувальників квитанції, інші дії щодо супроводу оплати платежу страхувальником;

ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 за - Здійснював пошук потенційних страхувальників Довірителя.

-по договорам про надання послуг щодо консультування з питань комерційної діяльності й керування і договорам про надання послуг щодо дослідження кон'юктури ринку та виявлення громадської думки, укладеними із ФОП: ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_28, ОСОБА_27 за - дослідження та вивчення рівня розвитку комерційної інфраструктури регіонів України (біржі, оптові торги, посередники); ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 за - 1. надання інформації про стан ринку страхових послуг; 2. Розповсюдження рекламної продукції; 3. Визначення дійсних та потенційних конкурентів; 4. Надання інформації стосовно обороту продукції конкурентів; 5. Надання інформації щодо доцільності проведення рекламних компаній; 6. Вивчення взаємовідносин з клієнтами і партнерами.

Таким чином, судом досліджено відмінність отримання винагороди за підприємницьку діяльність передбачену договорами, та за надання послуг по трудовому договору.

Крім того, суд звертає увагу, що в ході перевірки Відповідачем не було враховано доводів та документів наданих Позивачем, оцінки їм надано не було. Неприйнятним є спосіб встановлення податковим органом правопорушення стосовно витрат сформованих позивачем, без перевірки документів, адже у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження документів, на підставі яких встановлюються податкові правопорушення. Порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки. Документальний спосіб дослідження у будь-якому випадку передбачає документи, як предмет такого дослідження, висновок податкового органу про податкове правопорушення по факту відсутності документів можливій виключно у випадку їх ненадання податковому органу платником податку під час проведення належної перевірки.

Позивачем у 2016 році коригування фінансового результату на різниці страховика відповідно до п.141.1 ст.141 ПК здійснювалося наступним чином.

Позивачем включено до складу різниць, на які збільшується фінансовий результат до оподаткування у 2016 році суму 139 209 828,00 грн. та відображено у р.4.1.1 Додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік «Сума витрат страховика на формування страхових резервів (технічних або математичних) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 141.1.3 пункту 141.1 статті 141 розділу III Податкового кодексу України)»., в тому числі по періодах:

І квартал 2016 року - 25 024 878,00 грн.;

Півріччя 2016 року - 46 755 047,00 грн.;

Три квартали 2016 року - 73 352 839,00 грн.;

2016 рік - 139 209 828,00 грн.

ПрАТ «СГ ТАС» включено до складу різниць, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування у 2016 році суму 371 182 237,00 грн. та відображено у р.4.2.1 Додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік «Сума страхового резерву (технічного або математичного), сформованого страховиком в розмірі та порядку, передбачених методикою, яка визначається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 141.1.4 пункту 141.1 статті 141 розділу III Податкового кодексу України)», в тому числі по періодах:

І квартал 2016 року - 351 776 225,00 грн.;

Півріччя 2016 року - 301 695 302,00 грн.;

Три квартали 2016 року - 313 755 405,00 грн. ;

2016 рік - 371 182 237,00 грн.

Перевіркою встановлено, що відображений ПрАТ «СГ ТАС» показник р.4.2.1 Додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік «Сума страхового резерву (технічного або математичного), сформованого страховиком в розмірі та порядку, передбачених методикою, яка визначається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 141.1.4 пункту 141.1 статті 141 розділу III Податкового кодексу України)» (зменшення фінансового результату до оподаткування) розрахований як сума залишків за рахунками 4911, 4912, 4914 станом на 31.12.2016 за вираховуванням частки перестраховиків (сума залишків за рахунками 4931, 4932, 4934 станом на 31.12.2016).

Так, відповідно до наданих до перевірки регістрів бухгалтерського обліку встановлено наступне. За даними оборотно-сальдової відомості ПрАТ «СГ ТАС» сума залишків за рахунками 4911 «Резервы незаработанных премий», 4912 «Резервы убытков», 4914 «Резервы убытков, которые возникли, но не заявлены» становить: станом на 01.01.2016 - 328 656 095,83 грн.; станом на 31.03.2016 - 356 681 815,46 грн.; станом на 30.06.2016 - 365 564 302,01 грн.; станом на 30.09.2016 - 379 410 658,66 грн.; станом на 31.12.2016 - 446 931 703,62 грн.

За даними оборотно-сальдової відомості ПрАТ «СГ ТАС» сума залишків за рахунками 4931 «Доля перестраховщиков в резервах незаработанных премий», 4932 «Доля перестраховщиков в резервах убытков», 4934 «Доля перестраховщиков в технических резервах не заявленных убытков» становить:

станом на 01.01.2016 - 57 889 806,64 грн.; станом на 31.03.2016 - 66 417 437,76 грн.; станом на 30.06.2016 - 63 868 999,90 грн.; станом на 30.09.2016 - 65 655 253,26 грн.; станом на 31.12.2016 - 75 749 466,37 грн.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу об'єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Підпунктом 141.1.4 п. 141.1 ст.141 Податкового кодексу України (у редакції яка діяла в перевіряємому періоді) визначено, що фінансовий результат до оподаткування страховика зменшується, зокрема, на суму страхового резерву (технічного або математичного) сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою.

Водночас, п.2.8 Розділу 2 Методики формування страхових резервів за видами страхування, іншими, ніж страхування життя, затвердженої Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.12.2004 №3104, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.01.2005 за №19/10299 (далі - Методика №3104; у редакції, яка вступила в дію починаючи з 25.03.2016) визначено, що для коригування фінансового результату для цілей оподаткування відповідно до підпунктів 141.1.3 та 141.1.4 пункту 141.1 статті 141 розділу III Податкового кодексу України розраховується величина зменшення (збільшення) протягом звітного періоду суми технічних резервів, сформованих відповідно до вимог цієї Методики, а саме:

- резерву незароблених премій;

- резерву заявлених, але не виплачених збитків;

- резерву збитків, які виникли, але не заявлені.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до норм п.п.141.1.4 п. 141.1 ст.141 Податкового кодексу України (у редакції яка діяла в перевіряємому періоді) та п.2.8 Розділу 2 Методики №3104 показник р.4.2.1 Додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік АТ «СГ «ТАС» (приватне) має бути розрахований як величина зменшення (збільшення) протягом звітного періоду суми технічних резервів, а саме різниця між розміром резерву станом на кінець податкового (звітного) періоду та початок податкового (звітного) періоду за вирахуванням частки перестраховиків у таких резервах, тобто фактично сформований протягом звітного періоду розмір резерву, що становить 100 415 948,06 грн., у тому числі по періодах:

І квартал 2016 року - 19 498 088,51 грн.;

Півріччя 2016 року - 30 929 012,92 грн.;

Три квартали 2016 року - 42 989 116,21 грн.;

2016 рік - 100 415 948,06 грн.

На думку відповідача ПрАТ «СГ ТАС» порушено вимоги п.п.141.1.4 п. 141.1 ст.141 Податкового кодексу України з урахуванням вимог п.2.8 Розділу 2 Методики №3104 у частині невірного розрахунку суми страхового резерву (технічного або математичного) сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою, що призвело до завищення різниць, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування, у розмірі 270 766 288,94 грн., у тому числі по періодах:

І квартал 2016 року - 332 278 136,49 грн.;

Півріччя 2016 року - 270 766 289,08 грн.;

Три квартали 2016 року - 270 766 288,79 грн.;

2016 рік - 270 766 288,94 грн.

Відповідно до даних Податкових декларацій з податку на прибуток підприємства, поданих АТ «СГ «ТАС» (приватне) за звітні періоди 2017 року, встановлено, що платником податків задекларовано різниці, що зменшують фінансовий результат до оподаткування, у вигляді сум від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (р.3.2.4 Додатку РІ до Податкових декларацій з податку на прибуток підприємства), у тому числі по періодах:

І квартал 2017 року - 73 202 270,00 грн.;

Півріччя 2017 року - 48 023 623,00 грн.;

Три квартали 2017 року - 73 202 270,00 грн.;

2017 рік-73 202 270,00 грн.

Відповідно до пп. 140.4.2 п. 140.4 ст.140 Податкового кодексу фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Зазначені вище суми від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (р.3.2.4 Додатку РІ до Податкових декларацій з податку на прибуток підприємства) визначені платником податків на підставі задекларованих показників діяльності протягом 2016 року та відображених у Податковій декларації з податку на прибуток за звітний 2016 рік, а саме:

- Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (р.02), становить 173 779 387,00 грн.;

- Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (р.03), у розмірі «-» 246 981 657,00 грн.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 розд. ІІІ «Податок на прибуток підприємств» ПК України (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

В розумінні норм 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування, зокрема, є

- прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку) збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно ж до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку) (пп. 134.1.1);

- дохід за договорами страхування, визначений згідно з підпунктом 141.1.2 пункту 141.1 статті 141 цього Кодексу (пп. 134.1.2).

За змістом п. 137.1 ст. 137 ПК України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

При цьому, податок, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які провадять страхову діяльність, визначається в порядку, передбаченому пунктом 141.1 статті 141 цього Кодексу (п. 137.2 ст. 137 ПК України).

Так, відповідно до пп. 141.1.1 п. 141.1 ст. 141 ПК України страховики сплачують податок на прибуток за ставкою, визначеною відповідно до пункту 136.1 статті 136 цього розділу, та податок на дохід за ставкою, визначеною відповідно до підпунктів 136.2.1 та 136.2.2 пункту 136.2 статті 136 цього Кодексу.

Нарахований страховиком податок на дохід за ставкою, визначеною в підпункті 136.2.1 пункту 136.2 статті 136 цього Кодексу, є різницею, яка зменшує фінансовий результат до оподаткування такого страховика.

Пунктом 136.1 та пп. 136.2.1 п 136.2 ст. 136 ПК України визначено, що базова (основна) ставка податку становить 18 відсотків.

Водночас, під час провадження страхової діяльності юридичних осіб - резидентів одночасно із ставкою податку на прибуток, визначеною у пункті 136.1 цієї статті, ставки податку на дохід встановлюються у таких розмірах - 3 відсотки за договорами страхування від об'єкта оподаткування, що визначається у підпункті 141.1.2 пункту 141.1 статті 141 цього Кодексу.

Згідно з пп. 141.1.2 п. 141.1 ст. 141 ПК України об'єкт оподаткування страховика, до якого застосовується ставка, визначена відповідно до підпунктів 136.2.1 та 136.2.2 пункту 136.2 статті 136 цього Кодексу, розраховується як сума страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, нарахованих за договорами страхування і співстрахування. При цьому страхові платежі, страхові внески, страхові премії за договорами співстрахування включаються до складу об'єкта оподаткування страховика тільки в розмірі його частки страхової премії, передбаченої договором співстрахування.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ПрАТ «Страхова група «ТАС», відповідно до статутних документів та задекларованих у відповідних Реєстрах видів господарської діяльності та за наявності відповідних дозвільних документів здійснює діяльність у сферах: страхування.

Відповідно до пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У силу норм ч. 2 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Згідно з п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» посередницькі послуги на ринках фінансових послуг - діяльність юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців, якщо інше не передбачено законом, що включає консультування, експертно-інформаційні послуги, роботу з підготовки, укладення та виконання (супроводження) договорів про надання фінансових послуг, інші послуги, визначені законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Порядок провадження діяльності страховими посередниками (страховими агентами і страховими брокерами) регламентується Постановою КМУ від 18 грудня 1996 р. № 1523 «Про порядок провадження діяльності страховими посередниками». Відповідно до ч. 1 вказаного порядку агентська діяльність - діяльність суб'єктів підприємницької діяльності, уповноважених діяти від імені та на підставі доручення одного або більше страховиків, щодо рекламування, консультування, пропонування страхувальникам страхових послуг та проведення роботи, пов'язаної з укладенням та виконанням договорів страхування (підготовка і укладення договорів страхування, виконання робіт з обслуговування договорів), у тому числі оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхових сум або страхового відшкодування, а також здійснення цих виплат.

Договір про надання страхових агентських послуг (агентська угода) - письмова угода між страховиком та страховим агентом, в якій визначаються права та обов'язки сторін щодо порядку укладення, обслуговування та виконання договорів страхування, порядок внесення страхових платежів, умови здійснення взаєморозрахунків між ними, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов зазначеної угоди, інші умови за згодою сторін.

Відповідно до зазначених вище положень діяльність здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності, які діють від імені страховика, надаючи послуги на підставі письмового договору (детальний перелік наведено в таблицях, що додаються).

Статтею 1000 ЦК України передбачено, що договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує дохід, надано копію документа, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання, з яким вона перебуває у правовідносинах, подає до державної фіскальної служби за місцем реєстрації податковий розрахунок за формою № 1-ДФ де зазначає суму нарахованого і виплаченого їй доходу (п.п. 165.1.36, ст. 177 Податкового кодексу) з ознакою доходу « 157», проте податок на доходи фізичних осіб не утримує і не сплачує, оскільки відповідно до норм Податкового кодексу фізична особа-підприємець здійснює оподаткування такого доходу самостійно.

Відповідно до діючого у Товаристві наказу про режим робочого часу, працівники, працюють на умовах 8-ми годинного робочого дня, та п'ятиденного робочого тижня, протягом якого виконують свої трудові обов'язки.

Працівники на умовах трудового договору, входять до трудового колективу Товариства, на них розповсюджуються всі права та обов'язки, передбачені чинним законодавством про працю. Зокрема, і норми, що регулюють тривалість робочого часу, режиму роботи, надання відпусток, тощо.

Відповідно до статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа з повною цивільною дієздатністю має право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом.

ФОП зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, як фізичні особи-підприємці та відповідно до реєстру, мають право здійснювати діяльність, передбачену п.66.22 КВЕД, цей клас включає діяльність страхових агентів і брокерів (страхове посередництво) під час продажу, ведення переговорів або пропонування полісів страхування й перестрахування.

Відповідно до ст.ст.42,55 ГКУ, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність у цілях досягнення економічних і соціальних результатів та отримання прибутку.

Підприємець визначає умови та час роботи на власний розсуд, відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексу. Конституцією України, Цивільним, Господарським та Податковим кодексами не встановлено обмежень, щодо заняття підприємницькою діяльністю у вільний від виконання трудових обов'язків час, в тому числі і в частині надання підприємницьких послуг роботодавцю.

Виходячи з цього, у перевіряємий період між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та ФОП були укладені договори доручення та договори про надання послуг щодо консультування з питань комерційної діяльності й керування і договори про надання послуг щодо дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки.

На виконання вказаних договорів між сторонами на підставі звітів про виконання зобов'язань (надання послуг) складено акти виконаних робіт.

Правомірність здійснення своєї діяльності, як ФОП підтверджується копією витягу/виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та копією свідоцтва платника єдиного податку, що підтверджує реєстрацію фізичної особи (повіреного) як підприємця та платника єдиного податку.

Детальний перелік підприємницької діяльності наведено в договорах та узагальнено в таблицях, що додаються, а конкретний вид послуги (зобов'язання), за який проведено виплату винагороди наведено у звітах про виконання зобов'язань (надання послуг) та актах виконаних робіт.

Сторонами за результатами надання послуг складені всі необхідні первинні документи, на підставі яких можна повно та достовірно встановити зміст господарських операцій. При виплаті винагороди контрагенту - підприємцю за вищевказаними договорами Компанія не є податковим агентом щодо таких доходів у джерела їх виплати у розумінні Податкового кодексу і не має ані обов'язку, ані повноважень з виплачених йому суми винагороди утримувати і перераховувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб, оскільки, як було встановлено вище, це належить до зобов'язань самого підприємця і правовідносини зі сплати вказаного податку виникають безпосередньо між ним і податковим органом.

У свою чергу, позивач, щоквартально подаючи податковому органу за місцем його реєстрації податкові розрахунки за формою № 1-ДФ із визначенням суми нарахованого і виплаченого доходу підприємцям за ознакою « 157», діяла на підставі та у відповідності з вимогами чинного податкового законодавства.

Більш того, з вищевикладених законодавчих норм вбачається, що надання послуг (представництво інтересів) страховими посередниками за договорами доручення не обмежується виключно підписанням договорів від імені страхувальника, а є набагато ширшим (рекламування, консультування, пропонування страхувальникам страхових послуг та проведення роботи, пов'язаної з укладенням та виконанням договорів страхування тощо).

З звітів про виконання зобов'язань (надання послуг) та актів виконаних робіт вбачається, що серед укладених договорів страхування значаться договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 п. 49.3 ст. 49 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові агенти мають право здійснювати посередницьку діяльність з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за умови їх реєстрації в Моторному (транспортному) страховому бюро України у порядку, встановленому законодавством.

Такий порядок був затверджений розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1270 від 18.04.2013 р. (чинний з 08.12.2013 року). Згідно з п. 1.3 Порядку № 1270 реєстрація страхових агентів здійснюється шляхом внесення страховиком інформації про страхових агентів до електронної автоматизованої системи збору, накопичення та обробки даних про страхових агентів (Реєстр). Відповідно до п. 2.3. Порядку № 1270 внесення інформації про страхового агента до Реєстру є єдиною формою реєстрації страхового агента в МТСБУ. Внесення зазначеної інформації здійснюється страховиком, від імені та за дорученням якого діє такий страховий агент, через мережу Інтернет до відповідного інформаційного ресурсу.

Вказані особи внесені до Реєстру.

Фізичні особи-підприємці надавали свої послуги використовуючи різні способи в позаробочий час за основним місцем роботи: по телефону, шляхом відвідування масових заходів, також через вже залучених страхувальників, які поширювали інформацію щодо діяльності ФОП. Всі податки з доходів, виплачених Компанією, були сплачені підприємцями.

Надання послуг підтверджується звітами про виконання зобов'язань (надання послуг) та актами виконаних робіт.

Відповідно до п. 14.1.226. ст. 14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

В той же час, Відповідачем не доводиться факт, що оспорювані цивільно-правові угоди регулюють процес організації трудової діяльності фізичних осіб, що включає в себе, заробітну плату, робочий час, час відпочинку, нормування праці, гарантії і компенсації, трудову дисципліну, охорону праці, участь в трудовому колективі тощо.

Відповідачем в відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив доводиться те, що цивільно-правові угоди не є трудовими договорами, оскільки метою цих угод є збільшення надходжень (доходів) страхової компанії від зібраних платежів, тобто мета спрямована на кінцевий результат.

Штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних передбачено ст. 120№.1 ПКУ.

Так, відповідно до редакції податкового кодексу, що діяла до 01.01.2017р., статтею 120№.1 було передбачено штрафні санкції за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість.

Відповідно до цього, податкові накладні за період до 01.01.2017 р., що не було своєчасно зареєстровано, не підпадають під дію штрафних санкції відповідно до положень ст. 120№.1, що діяли в період до 01.01.2017 р.

Редакція ст. 120№.1, що діє з 01.01.2017 р., передбачає штрафні санкції за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу.

Отже, згідно з пунктом 120№.1 статті 120-1 ПК України, операції з надання послуг страхування, не підлягають оподаткуванню, а страхові платежі не є об'єктом оподаткування ПДВ, тому офіс великих платників податків не правомірно донарахував суми податкового зобов'язання із штрафними санкціями, а ППР № і від 31 липня 2018 року не відповідають діючому законодавству України і піддягають скасуванню.

Крім того, фактичні обставини на які посилається відповідач в запереченнях на відповідь на відзив викладені в Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року по справі №826/13930/16 є відмінними від фактичних обставин цієї справи, оскільки у даному випадку, страхові платежі не є об'єктом оподаткування ПДВ.

Відповідно до цього, оскільки операції з надання послуг страхування, не підлягають оподаткуванню, отже вони не підпадають під дію ст. ст. 120№.1, як такі що не надаються отримувачу (покупцю).

Форма податкової декларації з податку на прибуток (з додатками), яка була чинною у 2016 році, була затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897 (набрав чинності з 1.12.2015), та встановлювала таке формулювання рядків, зокрема: 4.1.1 - «Сума витрат страховика на формування страхових резервів (технічних або математичних) відповідно до національних положень (стандартів бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 141.1.3 пункту 141.1 статті 141 розділу ІІІ Податкового кодексу України)»; 4.2.1 - «Сума страхового резерву (технічного або математичного), сформованого страховиком в розмірі та порядку, передбачених методикою, яка визначається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 141.1.4 пункту 141.1 статті 141 розділу III Податкового кодексу України».

Відповідно до пп. 141.1.3 п. 141.1 ст. 141 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фінансовий результат до оподаткування страховика збільшується:

на суму витрат на формування страхових резервів (технічних або математичних) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму коригування (зменшення) страхових резервів (технічних або математичних) відповідно до методики, яка визначається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - Методика).

Згідно зі пп. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 ПК України фінансовий результат до оподаткування страховика зменшується:

на суму коригування (зменшення) страхових резервів (технічних або математичних), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму страхового резерву (технічного або математичного) сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою.

Суми витрат страховика на формування страхових резервів (технічних або математичних) відображаються в розділі 4 «Інші різниці» додатку РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний звітний (податковий) період (код рядка 4.1.1).

Облік витрат на формування страхових резервів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється Міністерством фінансів України, яке затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності (п. 2 ст. 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Поряд з цим, в розділі 4 «Інші різниці» додатку РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний звітний (податковий) період (код рядка 4.2.1) відображається сума страхового резерву (технічного або математичного) сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою, яка визначається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Методика формування страхових резервів за видами страхування, іншими, ніж страхування життя затверджена розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.12.2004 № 3104 (далі - Розпорядження № 3104).

Так, відповідно до п. 2.1, 2.2 цієї Методики (у редакції чинній станом початок 2016 року) страховики, які здійснюють види страхування, інші, ніж страхування життя, зобов'язані формувати і вести облік таких технічних резервів за видами страхування: незароблених премій (резерви премій), що включають частки від сум надходжень страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), що відповідають страховим ризикам, які не минули на звітну дату; збитків, що включають зарезервовані несплачені страхові суми та страхові відшкодування за відомими вимогами страхувальників, з яких не прийнято рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхової суми чи страхового відшкодування.

Страховики можуть прийняти рішення про запровадження, формування і ведення обліку таких технічних резервів: резерв незароблених премій, резерв заявлених, але не виплачених збитків, резерв збитків, які виникли, але не заявлені, резерв катастроф, резерв коливань збитковості.

25.03.2016 набрала чинності нова редакція вказаної Методики, за змістом п. 2.8 якої встановлено правило, згідно з яким для коригування фінансового результату для цілей оподаткування відповідно до підпунктів 141.1.3 та 141.1.4 пункту 141.1 статті 141 розділу III Податкового кодексу України розраховується величина зменшення (збільшення) протягом звітного періоду суми технічних резервів, сформованих відповідно до вимог цієї Методики, а саме: резерву незароблених премій; резерву заявлених, але не виплачених збитків; резерву збитків, які виникли, але не заявлені.

За даними рядка 4.1.1. Додатку РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік Страховик відобразив суму 139 209 828,12грн., на яку збільшив свій фінансовий результат до оподаткування, а у рядку 4.2.1. цього ж додатку зазначив суму 371 182 237,25 грн. на яку зменшив свій фінансовий результат до оподаткування.

Офіс великих платників не має заперечень щодо розміру суми сформованих страхових резервів (технічного або математичного) у розмірі та в порядку, передбаченими методикою Нацкомфінпослуг у відповідності до пп. 141.1.4 п. 141.1 ст.141 ПК України, та становлять на 31.12.2016 р. 371 182 237,25 грн. Втім, на думку контролюючого органу у рядку 4.2.1. Додатку РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік має відображатися величина загальної зміни (як збільшення так і зменшення) технічних резервів станом на кінець і станом на початок звітного періоду, що у випадку Страховика складає 100 415 948,06 грн.(збільшення 139 209 828,12 грн. - зменшення 38 793 880,06 грн.).

З наведеною правовою позицією суд не погоджується, оскільки за змістом наведеного вище п. 2.8 Методики можна дійти висновку про внесення до порядку коригування фінансового результату до оподаткування страховика, який був визначений пп. 141.1.3 та пп. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 ПК України в редакції до 01.01.2017 уточнень, що: у разі зменшення у страховика страхових резервів для розрахунку величини такого зменшення у 2016 році (для подальшого коригування фінансового результату для оподаткування відповідно до ряд. 4.1.2 Додатка РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємств) можуть братись до уваги суми тільки трьох резервів з п'яти можливих.

При цьому, безпосередньо норми пп. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 ПК України, у періоді, що підлягав перевірці, не змінювалися і відповідно до них фінансовий результат до оподаткування страховика мав зменшуватись не тільки на суму коригування (зменшення) страхових резервів (технічних або математичних), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, а й на суму страхового резерву (технічного або математичного) сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою.

Крім того, Методика продовжувала містити розрахунок загальної суми (величини) таких страхових резервів: резерву незароблених премій (розд. 3 Методики); резерву заявлених, але не виплачених збитків (розд. 4 Методики); резерву збитків, які виникли, але не заявлені (розд. 5 Методики), а також розрахунок загальної суми інших резервів, зменшення яких не впливало на фінансовий результат до оподаткування страховика (відповідно д п. 2.8 Методики).

В тексті свого позову позивач зазначив, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» застосувало норми ПК України, - відобразило зменшення фінансового результату на величину, передбачену в абз. 2 п.п. 141.1.4 п. 141.1 ст. 141 Кодексу - тобто на суму страхового резерву (технічного або математичного), сформованого в розмірі та порядку, передбачених Методикою у п.4.2.1. Додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік.

При цьому, оскільки страхові резерви у 2016 році не зменшувались, то коригування на таку суму зменшення (в порядку, який визначено абз. 2 пп. 141.1.3 п. 141.1 ст. 141 і абз. 1 пп. 141.1.4 п. 141 1 ст. 141 ПК України) не могли здійснюватися. У свою чергу, як видно з тексту акта перевірки, в ході проведеної перевірки контролюючий орган не досліджував склад страхових резервів, за рахунок яких були сформовані показники ряд. 4.2.1 податкових декларацій з податку на прибуток за 2016 рік.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Перелік доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначений п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Зокрема, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інший дохід (крім зазначених у ст. 165 Податкового кодексу).

Згідно до абз. «а» п. 171.2 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподаткованих доходів з джерела їх походження в Україні.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету передбачений ст. 168 цього Кодексу. Так, згідно п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподаткований дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Підпунктом 1.1 п. 161 підр. 10 розд. XX ПК України встановлено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу.

Також відповідно до п.п. 1.2, 1.3 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п.161 підр.10 р.ХХ Податкового кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Податкового кодексу (п.п. 1.4 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу).

У силу норм п.п. 1.5 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 Податкового кодексу.

З контексту наведених вище норм Кодексу вбачається, що об'єктом оподаткування як податком на доходи фізичних осіб, так і військовим збором, є такі, що включаються до загального оподатковуваного доходу (загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника).

Поряд з цим, пп. 165.1.27 п, 165.1 ст. 165 ПК України, передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи як: сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримана платником податку за договором страхування від страховика-резидента, іншого ніж довгострокове страхування життя (у тому числі страхування довічних пенсій) та недержавне пенсійне забезпечення, у разі виконання таких умов: б) під час страхування майна сума страхового відшкодування не може перевищувати вартість застрахованого майна, визначену за звичайними цінами на дату укладення страхового договору, збільшену на суму сплачених страхових платежів (страхових внесків, страхових премій).

У силу ч.ч. 1 та 2 , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведені висновки суду, відповідач на виконання наведених вимог Кодексу, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесених на підставі акта від 10.07.2018 р. №2084/28-10-43-02/30115243 перевірки від оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає незаконними вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- віл 31.07.18 р., згідно з якою встановлено недоїмку зі сплати єдиного внеску у сумі 4 727 093,24 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.07.18 р. у сумі 2 364 179,60 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 1 672 717,48 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 20 471 463,74 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 59 559 651,43 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 3 385 417,94 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 2 681 165,00 грн.

Пункт 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду наступні документи:

23.10.2018 Адвокатом позивача було надано позивачу звіт про виконану роботу та рахунок-фактуру № 23/10-18 від 23.10.2018 року на суму 140 100, 00 грн. (сто сорок тисяч сто гривень) 00 копійок.

23.10.2018 Позивачем було сплачено на рахунок адвоката грошові кошти в розмірі 140 100, 00 грн. (сто сорок тисяч сто гривень) 00 копійок відповідно до умов договору, що підтверджується доказами доданими до матеріалів справи.

Частинами п'ятою та сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає про відсутність підстав сумніватися у співмірності понесених витрат, а відповідач розмір витрат на професійну правничу допомогу та їх співмірність не заперечує.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення останніх.

Керуючись статями 77, 139, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов "Страхова група "ТАС" (адреса: 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65 ) задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- віл 31.07.18 р., згідно з якою встановлено недоїмку зі сплати єдиного внеску у сумі 4 727 093,24 грн;

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.07.18 р. у сумі 2 364 179,60 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 1 672 717,48 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 20 471 463,74 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 59 559 651,43 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 3 385 417,94 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 на суму 2 681 165,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (адреса: 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 140 100 (сто сорок тисяч сто гривень) 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (адреса: 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65 ) сплачений судовий збір в сумі 616 700,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур