Справа № 356/758/18
Суддя: Лялик Р. М.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/758/18
№ провадження 2-а/356/2/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.19 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.

За участю позивача ОСОБА_1

Відповідача Ейзенбрука А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Ейзенбрука Андрія Олександровича, інспектора СРПП Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Левченка Сергія Юрійовича про визнання бездіяльності працівників поліції протиправною та скасування постанови серії ДПО18 № 934267 від 13.12.2018 року про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора СРПП Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Ейзенбрука Андрія Олександровича, інспектора СРПП Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Левченка Сергія Юрійовича про визнання бездіяльності працівників поліції протиправною та скасування постанови серії ДПО18 № 934267 від 13.12.2018 року про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтовував тим, що 13.12.2018 року близько 13 години 00 хвилин рухався по вул. Шевченків шлях, 118 в м. Березань Київської області на автомобілі НОМЕР_1, та був зупинений працівниками поліції Ейзенбруком А. О. та Левченком С. Ю. у зв'язку з порушенням правил проїзду під забороняючий знак 3.3 ПДР «Рух вантажних автомобілів заборонено», після чого поліцейським Ейзенбруком А. О. було складено постанову серії ДПО18 № 934267 від 13.12.2018 року про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Разом з тим, вважає, що вказану постанову винесено неправомірно, так як відповідачем не були взяті до уваги повідомлені позивачем обставини, а саме, що позивач працює водієм-експедитором на підприємстві, яке знаходиться в межах дії забороняючого знаку, а також явну суперечність та незаконність забороняючих знаків, розташованих по вул. Шевченків шлях в м. Березань Київської області. Крім того, всупереч вимогам закону, наголошує на протиправності бездіяльності відповідачів щодо ненадання йому, позивачу, допомоги в проїзді автошляхами поза зоною дії дорожнього знаку 3.3 ПДР в м. Березань Київської області за складних погодних умов. Відтак, просить визнати протиправною та скасувати спірну постанову про накладення адміністративного стягнення, а адміністративну справу відносно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а також визнати неправомірною бездіяльність відповідачів щодо ненадання позивачу за складних погодних умов допомоги в об'їзді зони дії дорожнього знаку 3.3 ПДР в м. Березань Київської області.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просив задовольнити.

Відповідач Ейзенбрук А. О. в судовому засіданні позову не визнав, оскільки позивач здійснив рух автомобіля на заборонений знак, свої дії вважає правомірними.

Відповідач Левченко С. Ю. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За клопотанням позивача в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_4, який пояснив, що дійсно того дня вони їхали разом з позивачем в м. Березань Київської області та були зупинені працівниками поліції у зв'язку з порушенням вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», у відповідь на що пояснили, що рух в об'їзд дії вказаного знака не має можливості, адже дорога в тому напрямку дуже засніжена та слизька, та попросили допомогти їм і супроводити до виїзду. Разом з тим, працівники поліції на вказане прохання не зреагували та склали постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, показання допитаного в судовому засіданні свідка, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2018 року інспектором СРПП Березанського ВП, рядовим поліції Ейзенбруком Андрієм Олександровичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 934267 від 13.12.2018 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у відповідності до якої ОСОБА_1 о 13 годині 00 хвилин в день складення постанови в м. Березань Київської області, по вул. Шевченків шлях, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 Додатку 1 «Рух вантажних автомобілів заборонено», а саме здійснив рух в напрямку дії дорожнього знаку, та якою постановлено застосувати до правопорушника - позивача по справі - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.6).

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Орій» від 22.01.2019 року за вих. № 121, ОСОБА_1 працює в ТОВ «Орій» з 02.11.2016 року; на даний час займає посаду водія вантажного автомобіля (а.с.16).

За змістом довідки ТОВ «Орій» від 22.01.2019 року за вих. № 9, виробничі приміщення ТОВ «Орій» знаходяться за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Недрянська, 25Б (а.с.17).

Згідно подорожнього листа вантажного автомобіля № 407 від 13.12.2018 року водій ОСОБА_1 був відряджений на автомобілі НОМЕР_3, по маршруту м. Запоріжжя - м. Березань з 13.12.2018 року по 15.12.2018 року з метою перевезення вантажу (а.с.18).

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків, відтак, дана норма є бланкетною, тобто такою, що посилається на певні норми права, які безпосередньо встановлюють такі вимоги.

Так, у відповідності з вимогами підрозділу 3 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 року (далі - ПДР), дорожній знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" є заборонних знаком та забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів

Разом з тим, дія вказаного дорожнього знаку 3.3 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Відтак, особливість вказаного положення ПДР полягає у тому, що відповідний обов'язок у водіїв не виникає, якщо відповідний транспортний засіб рухається в межах зони дії знаку 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" та обслуговує підприємства, розташовані у вказаній зоні.

При цьому, зоною дії вказаного дорожнього знаку 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено", як це визначено підрозділом 3 розділу 33 ПДР, є зона від місця його встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

Так, враховуючи вказане, висновки відповідача - інспектора СРПП Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Ейзенбрука А. О. в спірній постанові про накладення адміністративного стягнення серії ДПО № 934267 від 13.12.2018 року щодо порушення водієм ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» є помилковими та безпідставними, адже позивач ОСОБА_1, як водій вантажного автомобіля є працівником ТОВ «Орій» та в силу своїх функціональних обов'язків обслуговує вказане підприємство, виробничі приміщення якого знаходяться в зоні дії знака 3.3, відтак, у встановленому законом порядку правомірно рухався в зоні дії дорожнього знака 3.3.

Доказів на підтвердження того, що позивач рухався в зоні дії знака 3.3, в'їхавши до неї або не виїхавши звідти не на найближчому перехресті, як того вимагають приписи підрозділу 3 розділу 33 ПДР, а також доказів конкретного місця розташування знака 3.3 в аспекті визначення зони його дії, як і точного місця вчинення правопорушення, суду надано не було.

Сама ж по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18).

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання щодо визнання неправомірною бездіяльність відповідачів щодо ненадання позивачу за складних погодних умов допомоги, суд зазначає наступне.

Як роз'яснено рішенням Конституційного Суду України від 25.11.1997 року № 6-зп, частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Відтак, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи щодо особи дійсно має місце факт порушенння права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 821/778/17, від 27.11.2018 року у справі № 826/5221/17, від 27 лютого 2018 року у справі № 821/778/17.

За змістом ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

За таких обставин, твердження позивача в позовній заяві щодо наявності складних погодних умов, а також їх характеру, що мали місце в день складення протоколу, не носять характеру подій, що загрожують особистій чи публічній безпеці, в розумінні ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», відтак, недоведеним є факт виникнення у позивача відповідного суб'єктивного права на надання допомоги з боку поліцейського, а відтак, і порушення його відповідачем, тому правові підстави для його захисту в судовому порядку при зверненні до суду відсутні.

Враховуючи вказане, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги межі заявлених позивачем позовних вимог та суть спору, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов до висновку про відсутність в діях позивача факту невиконання вимог дорожнього знаку 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено", а відтак - і події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, так як останній правомірно здійснював керування транспортним засобом в зоні дії знака, а тому спірна постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 268-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 934267 від 13.12.2018 року, винесену інспектором СРПП Березанського ВП, рядовим поліції Ейзенбруком Андрієм Олександровичем - скасувати.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити в зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В решті - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик