Справа № 1.380.2019.000299
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.000299
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

секретар судового засідання Сільник Н.Є.,

за участю:

представника відповідача- Пинянської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов'язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.12.2018 №1117/22/Я-22/02.29-14 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до трудового стажу за вислугу років роботу на посаді дієтсестри (сестри медичної дієтичної) з 18.11.1981 по 08.10.2000;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 в трудовий стаж за вислугу років роботу на посаді дієтсестри (сестри медичної дієтичної) з 18.11.1981 по 08.10.2000, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е-ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.7.1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та здійснити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячної пенсії ОСОБА_1, станом на день її призначення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що листом від 22.12.2018 №1117/22/Я-22/02.29-14 Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області позивачеві відмовлено у виплаті допомоги та повідомлено, що період роботи з 18.11.1981 по 08.10.2000 рр. на посаді дієтсестри не може бути зарахований до стажу, що дає право на пенсію за вислугою років, оскільки посада медсестри дієтичної не значиться в Переліку посад, що дають право на пенсію за вислугу років. Даним Переліком передбачена посада медичної сестри з дієтичного харчування. Тому період з 18.11.1981 по 08.10.2000 рр. враховані у загальний страховий стаж при призначенні пенсії за віком, однак вони не дають права на врахування цього стажу при призначенні і виплаті грошової допомоги відповідно до норм пункту 7.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що згідно листа Міністерства охорони здоров'я України від 23.11.2001 №11.03-04/22, посади дієтичних сестер не зареєстровані типовими штатними нормативами закладів охорони здоров'я, а зареєстровані посади медичної сестри з дієтичного харчування.

Відповідач зазначає, що у своїй заяві позивач покликається на те, що запис у її трудовій книжці зроблений відповідно до вимог Загальносоюзного Класифікатора професій робітників, посад, службовців і тарифних розрядів (ОКПДТР) розробленого відповідно до постанови Ради Міністрів (СPCP від 15.05.1986 року № 563 код 24719) сестра медична дієтична, однак у трудовій книжці чітко зазначено дієтсестра без зазначення медична.

Оскільки, згідно норм чинного законодавства до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються робота в закладах охорони здоров'я на посадах, зокрема, середнього медичного персоналу (незалежно віл найменування посад), а посада дієтсестри, згідно типових штатних нормативів, до посад середнього медичного персоналу не належить, тому, період роботи з 18.11.1981 по 08.10.2000 на посаді дієтсестри не може бути зарахований до стажу робіт, що дають право на пенсію та вислугою років, а відтак і до стажу робот, що дають право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою від 22 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не прибув, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку представника відповідача, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 ОСОБА_1 працювала:

- з 18.07.1978 по 21.11.1981 - 03р. 04міс. 04дн. Медсестрою фізіотерапевтичного кабінету Родатичівської амбулаторії Городоцької центральної районної лікарні.

- з 18.11.1981 по 08.10.2000 - 18 р. 10 міс. 20дн. дієтсестрою терапевтичного відділу с. Ільник 0.5 ст. та 0.5 ст. лаборант Турківської центральної районної лікарні.

Відповідно до витягу з наказу№191 від 18.11.1981 р. ОСОБА_1 зарахована на 0.5 ст. дієтсестри та 0.5 ст. медсестри індивідуального догляду терапевтичного відділу с. Ільник з 18.11.1981 р.

Згідно з уточнюючою довідкою №49 від 16.08.2018 виданою Турківською комунальною районною лікарнею, стверджується, робота на посаді дієтсестри на 0.5 ст. Турківської центральної районної лікарні з 18.11.1981 р. по 09.10.2000р.

Із вказаних документів судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала за основною посадою дієтсестри.

З 09.10.2000 по 10.06.2009 - 08 р. 08 міс. 1 дн. медсестрою стаціонар терапевтичного відділу с. Ільник Турківської центральної районної лікарні.

З 11.06.2009 - 09р. 02 міс. 20 дн. - медсестрою палатною та медсестрою процедурною неврологічного відділення Турківської районної лікарні.

ОСОБА_1, звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області із заявою про призначення їй пенсії за віком.

З 27.08.2018 позивачеві призначено пенсію за віком в розмірі 2830,78 грн при стажі роботи 42 років 11 місяців 07 днів.

Водночас, позивач зазначає, що при призначенні пенсії за віком їй не виплачено грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її виплати.

Надалі, 18.12.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі десяти пенсій.

Рішенням викладеним у формі листа від 22.12.2018 №1117/22/Я-22/02.29-14 Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області відмовило позивачеві у виплаті допомоги та повідомило, що період роботи з 18.11.1981 по 08.10.2000 рр. на посаді дієтсестри не може бути зарахований до стажу, що дає право на пенсію за вислугою років, оскільки посада медсестри дієтичної не значиться в Переліку посад, що дають право на пенсію за вислугу років. Даним Переліком передбачена посада медичної сестри з дієтичного харчування. Тому період з 18.11.1981 по 08.10.2000 рр. враховані у загальний страховий стаж при призначенні пенсії за віком, однак вони не дають права на врахування цього стажу при призначенні і виплаті грошової допомоги відповідно до норм пункту 7.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач не погодившись із таким рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, звернулась із даним позовом до суду.

При ухваленні рішення суд керувався наступним.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійнестрахування» та іншими нормативно-правовим актами.

З трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що вона серед іншого з 18.11.1981 по 08.10.2000 - 18 років 10 місяців 20 днів працювала дієтсестрою терапевтичного відділу с. Ільник 0.5 ставки та 0.5 ставки лаборант Турківської центральної районної лікарні.

З 27.08.2018 позивачеві призначено пенсію за віком в розмірі 2830,78 грн при стажі роботи 42 років 11 місяців 07 днів.

18.12.2018 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних окладів.

Відповідно до листа від 22.12.2018 №1117/22/Я-22/02.29-14 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, позивачеві відмовлено у виплаті грошової допомоги, так як у останньої відсутній необхідний стаж роботи.

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В силу статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо застосування конвенційних норм, ратифікованих Україною, зокрема рішення від 08.11.2005 року «Кечко проти України» (п.23), Суд зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

У відповідності до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави стверджувати, що право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких підстав: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; наявність відповідного страхового стажу; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, із записів під №3 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 18.11.1981 була прийнята в Турківську центральну районну лікарню на посаду 0,5 ставки дієтсестри та 0,5 ставки лаборанта.

Відповідно до вимог Загальносоюзного Класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів (ОКПДТР) розробленого відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 15 травня 1986 року №563, код 24719 - сестра медична дієтична.

З огляду на вказане, оскільки позивач була прийнята на роботу 18.11.1981, тому запис в трудову книжку зроблено відповідно до вимог класифікатора посад, що діяв на той час.

Суд зазначає, що, відповідно до розділу 2 «Охорона здоров'я» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) таких закладів і установ: лікарняні заклади, лікувально- профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно- поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Вказаним переліком передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал незалежно від найменування посад.

Таким чином не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що посада медсестри дієтичної не значиться в даному Переліку.

Крім того, щодо покликання відповідача на той факт, що посада «дієтична сестра» не відноситься до посад середнього медичного персоналу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 26 додатку № 2 «Номенклатура спеціальностей середніх медичних працівників» до Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 23.10.1991 № 146 «Про атестацію середніх медичних робітників» до категорії середніх медичних робітників віднесено посаду медичної сестри з дієтичного харчування.

Проте, в Наказі Міністерства охорони здоров'я України від 04.09.1996 №274 «Про затвердження схем посадових окладів (ставок заробітної плати) працівників закладів охорони здоров'я та соціального захисту населення» (п. 3 розділу «Визначення схемних посадових окладів середнього медичного персоналу») були передбачені посадові оклади дієтичних сестер.

Наказ №274 був чинним до 06.04.2001.

З 06.04.2001 набув чинності Наказ Міністерства охорони здоров'я України від 06.04.2001 №161/137 «Про впорядкування та затвердження Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення».

Зазначеним Наказом Міністерства охорони здоров'я України серед посад середнього медичного персоналу посаду «дієтична сестра» фактично замінено на посаду «сестра з дієтичного харчування».

Спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 №308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» назву зазначеної посади приведено у відповідність до Класифікатора професій ДК003:2005 (чинного на той час), а саме: «сестра медична з дієтичного харчування».

Зазначене дає суду підстави вважати, що посада «дієтична сестра» є ідентичною до посади «сестра медична з дієтичного харчування» та відносилась законодавцем до посад середнього медичного персоналу.

Крім того, як встановлено з уточнюючої довідки №49 від 16.08.2018 виданої Турківською комунальною районною лікарнею, посада, яку займала позивач під час роботи у зазначеній установі, відноситься до посад середнього медичного персоналу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що посада, на якій працювала позивач, дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е» - «ж» ст. 35 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2018 року у справі №210/5078/16-а (провадження №К/9901/43744/18).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладене у формі листа від 22.12.2018 №1117/22/Я-22/02.29-14 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до трудового стажу за вислугу років роботу на посаді дієтсестри (сестри медичної дієтичної) з 18.11.1981 по 08.10.2000.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу за вислугу років роботу на посаді дієтсестри (сестри медичної дієтичної) з 18.11.1981 по 08.10.2000, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е-ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.7.1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Здійснити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десятимісячної пенсії ОСОБА_1, станом на день її призначення.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча п'ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2019.

Суддя Р.М. Брильовський