Справа № 826/11976/16
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 лютого 2019 року

Київ

справа №826/11976/16

адміністративне провадження №К/9901/3328/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 (ОСОБА_3)

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року

за позовом ОСОБА_3 (ОСОБА_3)

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі,

третя особа Національний інститут винограду і вина

про визнання протиправними та скасування рішення та наказу,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга, що надіслана до Верховного Суду 27 січня 2019 року, не відповідає вимогам пункту 1 частини п'ятої статті 332 КАС України і підлягає поверненню, оскільки підписана особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою, третьою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частини першої статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою, шостою статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб'єктності за відповідним законом іноземної держави (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, остання підписана особою, яка зазначена як представник позивача - адвокат ОСОБА_2

На підтвердження своїх повноважень до касаційної скарги останнім додано:

1) завірену копію витягу з договору про надання правової допомоги від 10 травня 2018 року б/н між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (ОСОБА_3) в особі члена правління ОСОБА_4 (далі - Договір);

2) завірену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 25 лютого 2008 року № 579 на ім'я ОСОБА_2

При цьому з Договору вбачається, що останній підписано членом правління юридичної особи ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ОСОБА_4 Проте, будь-яких доказів на підтвердження правосуб'єктності юридичної особи ОСОБА_3 (ОСОБА_3) за відповідним законом іноземної держави (сертифікату реєстрації, витягу з торгового реєстру тощо), які б могли, зокрема, підтвердити і статус ОСОБА_4 як керівника останньої або його повноваження на право вчинення правочинів (видачі/підписання довіреностей) від імені такої юридичної особи, суду не надано.

Крім того, до матеріалів касаційної скарги не додано документів (ордеру або довіреності) (їх належним чином завірених копій), передбачених частиною четвертою статті 59 КАС України, на підтвердження повноважень адвоката як представника.

15 грудня 2018 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, відповідно до якого було викладено в новій редакції КАС України.

У відповідності до статті 327 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2018 року) судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

Однак, як вбачається з доданої до касаційної скарги копії Договору, адвокату ОСОБА_2 надано повноваження представляти інтереси ОСОБА_3 (ОСОБА_3), зокрема, у "Вищому адміністративному суді України".

Відповідно до частини другої статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої статті 167 КАС України і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду (частина друга статті 167 КАС України).

Згідно з вимогами пункту 1 частини п'ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається, якщо вона підписана особою, яка не має права її підписувати.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

З урахуванням вищенаведеного та у зв'язку з тим, що до матеріалів касаційної скарги не додано належних документів на підтвердження правосуб'єктності юридичної особи ОСОБА_3 (ОСОБА_3) за відповідним законом іноземної держави (сертифікату реєстрації, витягу з торгового реєстру тощо), які б могли, зокрема, підтвердити і статус ОСОБА_4 як керівника останньої або його повноваження на право вчинення правочинів (видачі/підписання довіреностей) від імені такої юридичної особи; документів на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_2 як представника, передбачених частиною четвертою статті 59 КАС України, та його права щодо представництва позивача саме у Верховному Суді, суд прийшов до висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню як така, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Аналогічна правова позиція стосовно застосування пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України викладена Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 15 травня 2018 року у справі № 522/20475/16-ц, від 21 червня 2018 року у справі № 812/481/18 та від 08 жовтня 2018 року у справі № 910/8265/17.

Звернення до суду, в тому числі, до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики (статті 17 та 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 КАС України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені, та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно з частиною дев'ятою статті 59 КАС України довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, згідно з частиною другою статті 74 Закону України "Про міжнародне приватне право" на вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб'єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України (стаття 13 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Керуючись статтями 59, 169, 248, 328, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті касаційної скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 (ОСОБА_3) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року за позовом ОСОБА_3 (ОСОБА_3) до Міністерства економічного розвитку і торгівлі, третя особа Національний інститут винограду і вина про визнання протиправними та скасування рішення та наказу.

2. Повернути скаржнику касаційну скаргу.

3. Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.

4. Роз'яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права на повторне звернення до Верховного Суду.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

6. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк