Справа № 806/2017/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/2017/18

Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є. Ю.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

06 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозулі К.Т.,

представника позивача: Данильчук В.Л.,

представника відповідача: Лугіни С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради до управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправними та скасування припису і постанови,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Житомирській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати припис про усунення виявлених порушень № ЖТ844/96/АВ/П від 06 квітня 2018 року та постанову про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою управління Держпраці у Житомирській області № ЖИ68/ЖТ844/96/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 20 квітня 2018 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню, оскільки позивачем порушень вимог Кодексу законів про працю України допущено не було.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Також зазначив, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЖИ68/ЖТ844/96/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 20 квітня 2018 року є правомірною, прийнятою у порядку, в межах та у спосіб передбачений законодавством.

Щодо клопотання позивача про виклик та допит свідка колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 4 статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Позивач в клопотанні про виклик та допит свідка жодним чином не обґрунтував неможливості отримання показів даного свідка в ході судового розгляду в суді першої інстанції, а тому у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити.

Також колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оскільки позивач не позбавлений можливості направити в судове засідання суду апеляційної інстанції іншого представника.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, з 27 березня 2018 року по 28 березня 2018 року інспектором праці управління Держпраці у Житомирській області, відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, частини 3 статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 19.31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, проведено інспекційне відвідування комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, про що складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЖТ844/96/АВ від 28 березня 2018 року.

За результатами інспектування виявлено порушення:

- частини 3 статті 21 КЗпП, пункту 3 частини 1 статті 24 КЗпП; пункту 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", а саме відповідно до розпорядження голови Житомирської обласної ради № 81-К від 21 березня 2017 року гр. ОСОБА_4 призначений виконуючим обов'язки начальника комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, а контракт укладено не було, в якому зазначаються права та обов'язки керівника, розмір посадового окладу;

- частини 6 статті 95 КЗпП, статті 33 Закону України "Про оплату праці", пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року в частині не проведення індексації у встановленому законодавством порядку, а саме гр. ОСОБА_4 відповідно до розрахункової відомості по зарплаті за листопад 2017 року не нараховано індексацію.

На акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю від 28 березня 2018 року позивачем подано до управління Держпраці у Житомирській області заперечення від 02 квітня 2018 року № 205.

Відповідачем надано відповідь на заперечення № 1539 від 05 квітня 2018 року, за змістом якої заперечення комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради прийняті не були.

06 квітня 2018 року управлінням Держпраці у Житомирській області винесено припис про усунення виявлених порушень № ЖТ844/96/АВ/П, яким зобов'язано комунальне підприємство "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради усунути виявлені порушення частини 3 статті 21 та пункту 3 частини 1 статті 24 КЗпП України та частини 6 статті 95 КЗпП України, статті 33 Закону України "Про оплату праці" та пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078 до 20 квітня 2018 року.

20 квітня 2018 року начальник управління Держпраці у Житомирській області, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 28 березня 2018 року № ЖТ844/96/АВ щодо порушень комунальним підприємством "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради законодавства про працю, винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЖИ68/ЖТ844/96/АВ/П/ПТ/МГ-ФС.

Вищевказаною постановою встановлено порушення частини 6 статті 95 КЗпП України, статті 33 Закону України "Про оплату праці", пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року в частині не проведення індексації у встановленому законодавством порядку, у зв'язку з чим на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП України накладено на комунальне підприємство "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради штраф у розмірі 37230 грн.

Вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що відповідачем без наявності на те обґрунтованих підстав зобов'язано комунальне підприємство "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради в приписі від 06 квітня 2018 року усунути виявлені порушення частини 3 статті 21 та пункту 3 частини 1 статті 24 КЗпП України. Також зазначено, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами управління Держпраці у Житомирській області № ЖИ68/ЖТ844/96/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 20 квітня 2018 року є обґрунтованою та законною.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про оплату праці" держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що на основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Абзацом 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 10 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини 6 статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 9 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості. Мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з статтею 33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про оплату праці" норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижче оплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України "Про оплату праці" норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Отже, індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією, оскільки стосується працівників і їх сімей.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 816/2325/16.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 5 Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Колегією суддів встановлено, розпорядженням голови Житомирської обласної ради від 21 березня 2017 року № 81-К призначено ОСОБА_4 виконуючим обов'язки начальника комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради тимчасово, з 22 березня 2017 року до призначення керівника обласною радою.

На підставі розпорядження голови Житомирської обласної ради від 21.03.2017 № 81-К, в.о. начальника підприємства ОСОБА_4 винесено наказ № 33 від 22 березня 2017 року, відповідно до якого він приступив до виконання обов'язків начальника комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради з 22 березня 2017 року до призначення керівника сесією обласної ради.

Відповідно до зазначених розпорядження та наказу, ОСОБА_4 є виконуючим обов'язки начальника комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради.

З матеріалів справи вбачається, що на момент проведення перевірки відбулось підвищення посадового окладу за посадою начальника підприємства, визначеного відповідно до штатного розпису від 16 листопада 2016 року, який введено в дію з 01 грудня 2016 року. Також згідно штатних розписів введених в дію з 01 травня 2017 року та 01 грудня 2017 року посадовий окдад начальника підприємства не змінювався.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року базовим місяцем для нарахування індексації є місяць останнього підвищення окладу, тобто грудень 2016 року.

Проте позивачем індексацію заробітної плати ОСОБА_4 за листопад 2017 року проведено не було.

Таким чином, позивачем порушено вимоги частини 6 статті 95 КЗпП України, статті 33 Закону України "Про оплату праці" та пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078, тобто мінімальну державну гарантію в оплаті праці у відношенні до одного працівника.

Відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно з пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Відповідно до пункту 8 Порядку за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п'ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач приймаючи постанову № ЖИ68/ЖТ844/96/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 20 квітня 2018 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КЗпП України та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем правомірно за вчинене правопорушення до позивача застосовано штрафні санкції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 лютого 2019 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.