Справа № 826/1426/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 січня 2019 року № 826/1426/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЕРДЕ Банк» Караченцева Артема Юрійовича до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Граве Україна страхування життя», за участю прокуратури міста Києва про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЕРДЕ Банк» Караченцев Артем Юрійович (далі - позивач) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Граве Україна страхування життя» (далі - третя особа, ПАТ «Граве Україна страхування життя»), за участю прокуратури міста Києва, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2017 ВП №53231545 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2017 ВП №53231545, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що старшим державним виконавцем протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, який не відповідав вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». На думку позивача відповідачем порушено вимоги закону щодо строку прийняття спірної постанови та процедуру надіслання вказаного документа.

Також, позивач посилається на те, що відповідачем протиправно відкрито дане виконавче провадження через те, що Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку АТ «ЕРДЕ Банк».

Окрім того, позивач не погоджується із нарахуванням йому виконавчого збору при відкритті вказаного виконавчого провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що вважає вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи подав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що виконавче провадження відкрите державним виконавцем законно, а твердження позивача є помилковими та надуманими, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

З урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час процесуальної дії), суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Київським апеляційним адміністративним судом 12.08.2016 видано виконавчий лист по справі №826/10834/14 про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк» Караченцева Артема Юрійовича надати до Державної установи «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» додаткову інформацію стосовно вкладників публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк», яким необхідно здійснити виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього страхувальників, згідно списку, що є додатком до листа приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» № 134/02 від 26 червня 2014 р.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 10.01.2017 відкрито виконавче провадження №53231545 з примусового виконання виконавчого листа №826/10834/14, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 12.08.2016.

Боржником за вказаним виконавчим провадженням вказано - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк» Караченцева А.Ю., стягувачем - ПАТ «Граве Україна страхування життя».

Окрім того, пунктом 3 вказаної постанови від 10.01.2017 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 12 800 грн. та витрати на проведення виконавчих дій.

Вважаючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням вимог чинного законодавства та порушує законні права позивача, останній звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1404-VІІІ у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина 2 цієї статті передбачає, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно частини 5 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 1404-VІІІ копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувач - ПАТ «Граве Україна страхування життя» звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про примусове виконання рішення від 26.12.2016, до якої додано оригінал виконавчого листа від 12.08.2016 по справі №826/10834/14, копію платіжного доручення про сплату авансового внеску на суму 3200 грн., примірник оригіналу довіреності та копію договору про надання правової допомоги.

Виконавчий лист виданий Київським апеляційним адміністративним судом 12.08.2016 по справі №826/10834/14 про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк» Караченцева Артема Юрійовича надати до Державної установи «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» додаткову інформацію стосовно вкладників публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк», яким необхідно здійснити виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього страхувальників, згідно списку, що є додатком до листа приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» № 134/02 від 26 червня 2014 р.

Зі змісту виконавчого листа вбачається, що рішення суду у вказаній справі набрало законної сили 21.07.2016.

Відповідно до статті 12 Закону № 1404-VІІІ (в редакції, чинній на час звернення стягувачем із заявою) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Враховуючи викладене, матеріалами справи підтверджено, що виконавчий лист від 12.08.2016 виданий на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/10834/14, що набрала законної сили 21.07.2016 та строк, встановлений законом на пред'явлення виконавчого документа до виконання, станом на час подання заяви ПАТ «Граве Україна страхування життя» звернувся до відповідача не сплив.

Посилання позивача на невідповідність виконавчого листа вимогам закону, зокрема, щодо реквізитів боржника, є необґрунтованими, оскільки виконавчий лист містить повну інформацію про боржника, а саме уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк», як посадову особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прізвище ім'я, по батькові, її місцезнаходження.

Окремо, суд звертає увагу, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, ці недоліки можуть бути виправлені стягувачем, який може звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення виконавчого документа у відповідність із зазначеними вимогами, і це не позбавляє його права пред'явити виконавчий документ на виконання. Проте це не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на прийняття Національним банком України рішення від 09.01.2013 №4 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ЕРДЕ Банк», що, на його думку, є підставою вважати необґрунтованою оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2017, оскільки як вбачається зі змісту виконавчого документу виданого Київським апеляційним адміністративним судом 12.08.2016 у справі №826/10834/14, боржником за ним є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк» Караченцев А.Ю., а не банк.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що можливе порушення державним виконавцем установленого законом строку відкриття виконавчого провадження не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві, а також порушення строків надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для висновку про протиправність такої постанови.

До того ж, як підтверджується матеріалами справи, державним виконавцем забезпечено направлення спірної постанови позивачу та підтверджено її вручення, що не заперечується позивачем.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 31 травня 2018 року у справі №826/27154/15, від 18 липня 2018 року у справі № 826/9723/16, від 03 жовтня 2018 року у справі №804/7493/17.

За вказаних обставин, виходячи з аналізу правових норм та обставин, встановлених в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми та достовірними доказами того, що виконавчий документ не відповідав вимогам чинного законодавства, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2017 прийнята відповідачем з дотриманням порядку та строків, установлених законом, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Разом з тим, як передбачено частиною 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ, у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Отже, з наведених правових норм слідує, що державний виконавець у разі надходження до нього виконавчого документа, який відповідає вимогам закону, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, з обов'язковим зазначенням у ній про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірах установлених статтею 27 Закону №1404-VIII.

Слід зазначити, що стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. А також, те, що на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

За вказаних обставин, відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства у постанові про відкриття виконавчого провадження визначено суму справляння виконавчого збору.

Щодо посилання позивача на те, що така сума розрахована не з мінімального заробітку боржників фізичних осіб, слід зазначити, що згідно виконавчого листа, боржником є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані певні повноваження Фонду як суб'єкта владних повноважень, а тому є вірними посилання відповідача, що боржник у даному випадку не виступає як фізична особа.

Враховуючи вищенаведеного, суд дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена відповідачем у межах його компетенції та за фактом наявності підстав для її винесення, а визначений у постанові розмір виконавчого збору відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку позивачем в порядку виконання обов'язку, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу позову, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЕРДЕ БАНК» Караченцева Артема Юрійовича відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.А. Качур