Справа № 0640/4354/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4354/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

12 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2018 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначила про протиправність відмови пенсійного органу у включені до страхового стажу періодів роботи на Крайній Півночі в пільговому обчисленні з 12 жовтня 1987 року по 11 жовтня 1990 року та з 14 грудня 1990 року по червень 1991 року та здійсненні перерахунку її пенсії через ненадання нею письмової трудової угоди або довідки про наявність пільг щодо обчислення стажу, які передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі. На переконання позивач всі необхідні дані стосовно її роботи у період з 12 жовтня 1987 року по 11 жовтня 1990 року та з 14 грудня 1990 року по червень 1991 року в районах, що прирівняні до Крайньої Півночі, містяться у трудовій книжці, наказах та довідках.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про відсутність підстав для зарахування стажу роботи позивача за період з 12 жовтня 1987 року по 11 жовтня 1990 року та з 14 грудня 1990 року по червень 1991 року до пільгового стажу позивача, через ненадання трудової угоди, або відповідної довідки про те, що заявник користувалась пільгами щодо обчислення стажу, які передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі.

02 січня 2019 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Положеннями ч.3 ст. 296 КАС України визначено, що апеляційна скарга може містити клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Враховуючи, що учасниками справи не було заявлено клопотань про розгляд справи за їх участі, Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22 січня 2019 року, з урахуванням п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивач перебуває на обліку в Коростишівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 04 листопада 2010 року та з 01 лютого 2016 року отримує пенсію по інвалідності (а.с.9).

28.09.2017 року позивач звернулась до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок її пенсії.

05.10.2017 року відповідач листом № 10845/02 повідомив ОСОБА_2 про перерахунок її пенсії згідно наданих позивачем довідок.

12 квітня 2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила зарахувати до пільгового стажу роботи періоди з 12 жовтня 1987 року по 11 жовтня 1990 року та з 14 грудня 1990 року по червень 1991 року в районах, прирівняних до Крайньої Півночі.

Листом від 16.04.2018 року № 4607/03 Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило позивачу у зарахуванні вказаного періоду до пільгового стажу роботи та повідомило, що пільгове обчислення стажу роботи, встановлене Указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 року, від 10.02.1960 року та від 26.09.1967 року, поширювалось на працівників, які уклали письмові трудові договори про роботу на Крайній Півночі та у віддалених місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, на термін не менше 3 років. Пільгове обчислення стажу роботи здійснюється на підставі письмового трудового договору, в якому обумовлено термін дії договору та пільги, що надавались працівнику, або на підставі інших документів, що підтверджують право на пільги працівника, який працював в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови відповідача щодо зарахування стажу роботи позивача в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в період з з 12 жовтня 1987 року по 11 жовтня 1990 року та з 14 грудня 1990 року по червень 1991 року до її пільгового стажу роботи, оскільки наявність у трудовій книжці записів про прийняття та звільнення з посади є належним доказом перебування позивача у вказаний період в трудових відносинах з роботодавцем навіть за відсутності письмового трудового договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії.

Відповідно до підпункту "б" пункту 7 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Таким чином, трудова книжка та довідки є належними документами, що підтверджують роботу позивача у в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Аналізуючи доводи апелянта щодо правомірності їх дій при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів у трудовій книжці та відомостей, які містяться у наказах та довідках, позивач з 12.10.1987 року по 11.10.1990 року та з 14.12.1990 року по червень 1991 року працювала на посаді штукатура-маляра 3 ступеня в Відкритому акціонерному товаристві "Уренгойнефтегазгеологія", прирівняного до районів Крайньої Півночі та користувалась пільгами, передбаченими для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі. (а.с.10-12)

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справа № 554/1723/17, від 24 січня 2019 року у справі № 184/665/17.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо відсутності трудового договору, як на підставу для не зарахування оскаржуваних періодів роботи для пільгового обчислення стажу роботи, набутого у районах Крайньої Півночі, оскільки відомості, які містяться в трудовій книжці та довідках, що підтверджують стаж роботи та отримувані пільги під час роботи позивача у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі є достатніми підставами для зарахування додаткового пільгового стажу роботи позивача і здійснення перерахунку пенсії .

Щодо доводів апелянта про неможливість зарахування періодів роботи з 31.12.1989 року по 11.10.1990 року та з 11.06.1991 року по 30.06.1991 року до пільгового стажу ОСОБА_2, оскільки вказані періоди не підтверджені даними трудової книжки, колегія суддів зазначає наступне.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Водночас, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка видана 02.03.2011 року "Открытым акционерным обществом " Уренгойнефтегазгеология" за № 187, яка підтверджує факт роботи позивача у спірні періоди на вищевказаному підприємстві, а тому вказані доводи відповідача є безпідставними, оскільки надання такої довідки узгоджується з вищенаведеними правовими положеннями.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про неможливість зарахувати до стажу роботи позивача період з 31.12.2989 року по 11.10.1990 року, оскільки з матеріалів справи слідує, що позивач дійсно 21.12.1989 року була звільнена за власним бажанням, разом з цим згідно записів трудової книжки встановлено, що позивач вже 15.01.1990 року знову була прийнята на роботу, у зв'язку з чим відсутні підстави для не зарахування вказаного періоду до стажу роботи позивача.

Крім того, апелянт, як на підставу правомірності своїх дій посилається на те, що згідно наказу № 57 - к від 12 жовтня 1987 року позивач була прийнята на посаду маляра - штукатура та період роботи з 12.10.1987 року по 30 грудня 1989 року працювала вахтово - експедиційним методом, що не дає можливості відповідачу зарахувати період роботи до пільгового стажу.

Однак, колегія судді вважає безпідставними та необґрунтованим вказані висновком відповідача, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 12.10.1987 року була прийнята переводом з Коростишівського дитячого садка № 1 штукатуром - маляром 3 р. на будівельну дільницю вахтово- експедиційним методом.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно Наказу № 57-к та позивач з 21.12.21987 року була переведена на постійний режим роботи, за наслідком чого був заключний трудовий договір на 3 роки, а тому доводи апелянта в цій частині не підлягають задоволенню.

У зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії відповідача щодо неврахування при призначені пенсії стажу роботи позивача в спірний період роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні є протиправними.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку ) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Частиною 4 статті 45 вказаного вище Закону визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другої ст. 38, частиною 3 ст. 42 і частиною 5 ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Право на перерахунок пенсії реалізується особою на підставі власного волевиявлення шляхом подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви.

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_2 вперше звернулась до Коростишівського об'єднаного управління ПФУ в Житомирській області заявою про перерахунок пенсії 26.09.2017 року, а тому перерахунок пенсії, необхідно здійснити саме з 26.09.2017 року.

Щодо твердження апелянта про те, що в резолютивній частині рішення суду першої інстанції відсутні відомості щодо розміру пільгового обчислення страхового стажу позивача за періоди роботи на Крайній Півночі, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2018 Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з заявою про роз'яснення судового рішення.

Ухвалою від 08 листопада 2018 року Житомирським окружним адміністративним судом було задоволено заяву відповідача та зазначено, що виконуючи рішення суду у даній справі відповідач зобов'язаний з 26.09.2017року провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_2 пенсію із зарахуванням стажу роботи з 12.10.1987 року по 11.10.1990 року та з 14.12.1990 року по червень 1991 року в умовах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні, зокрема, шляхом зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи.

Тобто, вказаною ухвалою було усунуто неточності в основному рішенні та зазначено до якого саме стажу необхідно зарахувати спірні періоди.

Крім того, суд зауважує, що вказана ухвала Коростишівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області оскаржена не була та набула законної сили.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.