Справа № 160/8569/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2018 року Справа № 160/8569/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у спрощеному провадженні (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди -
До Дніпропетровського окружного адміністративного звернулась ОСОБА_2 із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 4300 грн. пенсії, яка належала її матері, ОСОБА_3, і залишилася недоотриманою у зв'язку зі смертю ОСОБА_3; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 4300 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її мати, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, вона отримувала пенсію у розмірі 4300 грн., яка виплачувалась кожного 10 числа поточного місяця.
Для отримання пенсії померлої за вересень 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про видачу їй пенсії померлої, разом з якою надано: копія паспорта ОСОБА_3, паспорт ОСОБА_2, свідоцтво про народження ОСОБА_2 , свідоцтво про смерть матері, свідоцтво про припинення одруження батьків.
26.10.2018 позивачем отримано відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій повідомлено про відмову у здійсненні виплати пенсії померлої з підстав ненадання документів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3
Таку відмову позивач вважає протиправною з огляду на статтю 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.3 Сімейного кодексу України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/8569/18. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні.
Отже відповідачем не було допущено порушення прав позивача.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 02.10.2018 позивач звернулась до Лівобережного відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про видачу їй, як донці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, не отриманої померлою пенсії. Разом з заявою було надано: копію паспорту ОСОБА_3, паспорт ОСОБА_2, свідоцтво про народження ОСОБА_2 від 06.03.1967 серії НОМЕР_2, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 від 10.09.2018 серії НОМЕР_3, свідоцтво про припинення одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 17.07.1968 НОМЕР_4.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 16.10.2018 №2228/04-08 повідомлено ОСОБА_2 про те, що для отримання недоотриманої пенсії у сумі 4274,18 грн. відсутні документи, які підтверджують родинні стосунки: свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про одруження ОСОБА_3 з ОСОБА_5
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримувала пенсію за віком у розмірі 4274,18 грн., що підтверджується довідкою відповідача від 05.12.2018 №2677/04-08.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.09.2018 серії НОМЕР_3.
Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.12.2018 №2677/04-08 неотримана померлою ОСОБА_3 пенсія за період з 01.09.2018 по 30.09.2018 становить 4274 грн. 18 коп.
Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058-ІV).
Згідно зі статтею першою Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
У межах спірних правовідносин мова йде про порядок виплати члену сім'ї недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера.
Так, спірні правовідносини врегульовано положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частиною 1 якої передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (ч. 2 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).
У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).
Отже, стаття 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає два можливих порядка виплати спадкоємцю недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера, а саме: самостійне звернення членів сім'ї за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а також входження такої пенсії до складу спадщини. Разом з тим, вказані законодавчі положення не передбачають обмежень у строках виплати спадкоємцям недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера.
Аналогічна норма міститься і у статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.
Судом встановлено, що на виконання зазначеного положення, разом з заявою про виплату неотриманої пенсії померлої, позивачем до пенсійного органу було надано: копію паспорту ОСОБА_3, паспорт ОСОБА_2, свідоцтво про народження ОСОБА_2 від 06.03.1967 серії НОМЕР_2, згідно якого батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 від 10.09.2018 серії НОМЕР_3, свідоцтво про припинення одруження між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 17.07.1968 НОМЕР_4, згідно якого прізвище жінки після розірвання шлюбу - ОСОБА_3.
За положеннями ч. 2 та ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Отже, хоча Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій не визначено конкретний перелік документів, які мають надаватись на підтвердження родинних стосунків, суд зазначає, що наданих позивачем документів було достатньо для висновку про її споріднення із померлою - ОСОБА_3
За наведених обставин у відповідача відсутні правові підстави для невиплати ОСОБА_2 пенсії її померлої матері - ОСОБА_3
В той же час, позивачем заявлено позовну вимогу про зобов'язання відповідача вилатати їй грошові кошти у сумі 4300 грн. - пенсію, яка належала її матері, ОСОБА_3, тоді як згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.12.2018 №2677/04-08 неотримана померлою пенсія за період з 01.09.2018 по 30.09.2018 становить 4274 грн. 18 коп., таким чином позовна вимога підлягає задоволенню саме в частині зазначеної суми - 4274 грн. 18 коп.
Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Загальний порядок та умови відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 23 вказаного Кодексу передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Статтею 1167 Цивільного кодексу України, яка передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).
Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння щодо її заподіяння, наявність причинно-наслідкового зв'язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні.
Зокрема, суду необхідно з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння особі моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі особа оцінює заподіяну їй шкоду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Також, статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
На основі досліджених під час розгляду справи доказів суд доходить висновку, що позивачем не доведено заподіяння їй душевних страждань протиправною поведінкою відповідача, зокрема, у вигляді погіршення здоров'я та/або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, інших негативних явищ, що настали у результаті незаконних дій (бездіяльності) відповідача та причинний зв'язок між неправомірними діями відповідача і заподіяною позивачу моральною шкодою.
У зв'язку з цим суд доходить висновку, що завдання позивачу моральної шкоди у розмірі 4300 грн. не доведені належними та допустимими доказами, а тому позовна вимога про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області моральної шкоди у розмірі 4300 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 139, 194, 242 - 246, 250, 255, 257, 261, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 4274 (чотири тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 18 коп. пенсії, яка належала її матері ОСОБА_3, і залишилася недоотриманою у зв'язку зі смертю ОСОБА_3
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

20 грудня 2018 року.

Суддя В.М. Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник