Справа № 0440/5349/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Справа № 0440/5349/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -
13 липня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому Позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно відмови у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, викладене в листі від 12.03.2018 року №485/02-06-21;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з листопада 1987 року по жовтень 1993 року включено та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з включенням періоду роботи з листопада 1987 року по жовтень 1993 року до загального стажу роботи та застосувати заробітну плату за цей період для обчислення пенсії згідно довідок №82 від 05.06.2012 р. та №83 від 05.06.2012 р. з моменту звернення до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 20 лютого 2018 року.
В обґрунтування позовних вимог Позивачем було зазначено:
- 14.02.2018 року Позивач звернувся до ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком па пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та надав підтверджуючі документи. Призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 14.02.2018 року;
- 26.02.2018 року Позивач звернувся до ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України з Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії та надав підтверджуючі загальний та пільговий стаж документи, зокрема довідки № 82 та № 83;
- 29.05.2018 року Позивачем отримано відповідь від 12.03.2018 року вих№485/02-06/21 на заяву від 26.02.2018 року про перерахунок пенсії , в якій зазначено, що надана мною довідка про заробітну плату № 82 від 05.06.2012 року, видана ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб» за період з листопада 1987 року по жовтень 1993 року не може бути зарахована для обчислення пенсії, оскільки вона не відповідає вимогам законодавства у зв'язку з чим не може бути зараховано заробіток для обчислення пенсії;
- зазначене рішення ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку пенсії та у зарахуванні періоду роботи до пільгового трудового стажу та врахування заробітку за цей період при нарахуванні пенсії вважаю протиправним та таким, що підлягає скасуванню;
- відповідно до довідки № 82 від 05.06.2012 року а також довідки № 83, яка є додатком до довідки № 82, у них міститься уся необхідна інформація, яка має бути, що передбачено додатком № 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Дані довідки підтверджують заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 з листопада 1987 року по жовтень 1993 року та мають бути враховані при обчисленні розміру пенсії, а також вказаний період роботи має бути зарахований до загального стажу, оскільки також підтверджується записами у трудовій книжці.;
- згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право па соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в адміністративній справі.
Відповідач позов не визнав, 07.08.2018 року надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши наступне:
- згідно з п. 4.2 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок), затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1: «4.2. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряйте зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності);
- орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі»;
- відповідно до пункту 2.1 розділу II вищезазначеного Порядку, до заяви про призначення пенсії за віком додаються відповідні документи, в тому числі: «За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам».
- надана Позивачем довідка про заробітну плату № 82 від 05.06.2012 року, видана ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб» за період з листопада 1987 р. по жовтень 1993 р. не відповідає вимогам діючого законодавства, тому не може бути застосована для обчислення пенсії Позивача.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
14.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком за списком №1. Позивачеві було призначено пенсію на пільгових умовах з 14.02.2018 року.
26.02.2018 року ОСОБА_1 на адресу Начальника ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області подано заява, відповідно до якої позивачем зазначено, що 14.02.2018 року він подав довідку про заробітну плату на заводі прецизійних труб з 1987 р. по 1993 р. для нарахування пенсії, проте цю довідку не прийняли. У звязку з чим позивач просив обґрунтувати таку відмову.
Листом «Про перерахунок пенсії» від 12.03.2018 року №485/02-06/21 Лівобережний відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повідомив позивачеві, що пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого ОСОБА_3 правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, встановлені вимоги до довідки про заробітну плату (дохід). Надана позивачем довідка про заробітну плату №82 від 05.06.2012, видана ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб» за період з листопада 1987 по жовтень 1993 не відповідає вимогам діючого законодавства, тому не може бути застосована для обчислення пенсії ОСОБА_1.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, яким внесені зміни до законодавчих актів України щодо підвищення пенсій.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_4 України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Наведене кореспондується з положення, викладеними у статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.
За положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_4 України.
Із записів трудової книжки ОСОБА_1 БТ-І №7037185 судом встановлено, що позивач працював, зокрема, в Державному підприємстві «Дніпропетровський завод прецизійних труб»:
- 16.11.1987 р. прийнятий вальцювальником стану холодного прокату труб 3 розряду трубопрокатного цеху за переводом з Нижньодніпровського трубопрокатного заводу ім. К. Лібнехта. Наказ Досліно-експерементального заводу (ВНІТІ) №57 від 12.11.1987 року;
- 01.06.1988 р. в звязку з перетарифікаціей та переводом на нові умови оплати праці переведений вальцювальником стану холодного прокату труб 4 розряду трубопрокатного цеху. Наказ №166-к від 31.05.1988 року;
- 01.03.1991 р. переведений вальцювальником стану холодного прокату труб 5 розряду трубопрокатного цеху. Наказ №28 від 28.02.1991 року;
- 11.12.1991 р. Дослідно-експериментальний завод «ВНІТІ» перейменований в Дніпропетровський державний завод прецизійних труб. Наказ Комітету України по металургійній промисловості №51 від 27.12.1991 р. Наказ №484-к від 27.12.1991 р.;
- 24.09.1993 р. Дніпропетровський державний завод прецизійних труб реорганізовано шляхом приєднання до Державного науково-дослідного конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості. Наказ ОСОБА_4 промисловості України від 16 червня 1993 р. №121. Наказ Дослідного заводу (ВНІТІ) від 24.09.1993р. №305к;
- 12.10.1993 р. звільнений за власним бажанням Наказ Дослідного заводу (ВНІТІ) від 12.10.1993 р. №147.
Згідно з наданою до матеріалів справи інформацією ІКІС ПФУ: підсистема призначення та виплати пенсії щодо Позивача період роботи з 16.11.1987 року по 12.10.1993 року йому зараховано до загального стажу 5 років 10 місяців 22 дні. При цьому, інформації щодо зарахування Позивачеві вказаного періоду до пільгового стажу за списком №2 відповідачем не надано, жодних рішень щодо не зарахування даного періоду в наданих до суду матеріалах пенсійної справи не міститься.
Відповідно до підрозділу 4 розділу IV «Металургійне виробництво (чорні метали)» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджений ОСОБА_3 ОСОБА_4 СРСР від 22.08.1956 року №1173, визначено, що правом на пільгову пенсію, зокрема, користуються вальцювальники калібровочного стану і їх підручні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно не зарахував позивачеві період роботи з 16.11.1987 року по 12.10.1993 року до пільгового стажу за списком №2.
Крім цього, абзацом другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого ОСОБА_3 правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
З матеріалів справи вбачається, що довідки Державного підприємства «Дніпропетровський завод прецизійних труб» від 05.06.2012 року №82 та №83 (додаток до довідки про заробітну плату від 05.06.12 №82) відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку з чим безпідставно не прийнята органом Пенсійного фонду для обчислення пенсії позивача.
Отже, суд приходить до висновку про протиправність рішення ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про перерахунок пенсії» від 12.03.2018 року №485/02-06-21.
Поряд із цим, вирішуючи питання про зобовязання відповідача вчинити певні дії, суд звертає увагу на Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи №R(80)2, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Зазначена норма не передбачає дискреційних повноважень у відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсії у розумінні Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року.
Отже, належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи за списком №2 ОСОБА_1 періоду роботи з 16 листопада 1987 року по 12 жовтня 1993 року та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з включенням періоду роботи з 16 листопада 1987 року по 12 жовтня 1993 року до пільгового стажу роботи за списком №2 із застосуванням заробітної плати за період з 16 листопада 1987 року по 12 жовтня 1993 року для обчислення пенсії ОСОБА_1 згідно з довідками Державного підприємства «Дніпропетровський завод прецизійних труб» від 05.06.2012 р. №82 та №83 з дати подання відповідної заяви.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, судовий збір у розмірі 528,60 грн., сплачений ОСОБА_1 при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 13.07.2018 року №16882763 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про перерахунок пенсії» від 12.03.2018 року №485/02-06-21.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи за списком №2 ОСОБА_1 період роботи з 16 листопада 1987 року по 12 жовтня 1993 року.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з включенням періоду роботи з 16 листопада 1987 року по 12 жовтня 1993 року до пільгового стажу роботи за списком №2 із застосуванням заробітної плати за період з 16 листопада 1987 року по 12 жовтня 1993 року для обчислення пенсії ОСОБА_1 згідно з довідками Державного підприємства «Дніпропетровський завод прецизійних труб» від 05.06.2012 року №82 та №83 з дати подання відповідної заяви.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 528,60 грн. (пятсот двадцять вісім гривень шістдесят копійок).
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя ОСОБА_5