Справа № 826/2750/16
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2750/16 Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТ-Технології» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.09.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач/ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.10.2015 №, № , від 05.10.2015 №, від 28.01.2016 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.09.2018 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову в повному обсязі.

В судове засідання з'явилися представники сторін. Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на доводи зазначені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову виходячи з того, що з урахуванням досліджених судом первинних документів, які у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності підприємства, та враховуючи висновки податкового органу викладені в акті перевірки, надані сторонами докази, а також принцип індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, та добросовісність платника податків, а також достовірність задекларованих таким платником даних податкового обліку, що презюмується податковим законодавством, зокрема, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано), відтак, позивачем підтверджено реальність проведених операцій з контрагентом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТ-Технології» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з 01.01.2013 по 31.12.2014, результати якої оформлені актом від 21.09.2015 №369/26-57-22-04-10/34645705.

Відповідно до акту перевірки, встановлено порушення ТОВ «АСТ-Технології»:

1. пп. 14.1.228 п. 14. Ст.. 14, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.1 та пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 05 червня 1995 року за №168/704, що призвело до заниження податку на прибуток на 2264798,00 грн. за 2014 рік;

2. п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6, п. 201.10 та п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України, пунктів 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 05 червня 1995 року за №168/704 та розділу ІІІ «Порядок оформлення та подання податкової звітності» Наказу Міністерства доходів та зборів України від 13.11.2013 №678 «Про затвердження форм та порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2013 року за №2094/24626, що призвело до заниження податку на додану вартість , що підлягає сплаті до бюджету на суму 2098175,00 грн.

3. ст. 109, ст.. 110, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, ст.. 171, ст.. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб у сумі 14912,18 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві складено акт від 21.09.2015 №369/26-57-22-04-10/34645705 (далі - акт перевірки), та прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 02.10.2015 №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 2830997,50 грн., з яких 2264798,00 грн. - основний платіж та 566199,50 штрафні санкції;

- від 02.10.2015 №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3147262,50 грн., з яких 2098175,00 грн. нараховано за основним платежем та 1049087,50 грн. - за штрафними санкціями;

- від 05.10.2015 №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 25625,41 грн., з яких 14668,78 грн. - за основним платежем та 10956,63 грн. - штрафні санкції.

Рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 18.12.2015 №19189/10/26-15-10-05-35 про результати розгляду первинної скарги, збільшено суму основного платежу за податковим повідомленням-рішення від 05.10.2015 № на 243,40 грн. та суму штрафних санкцій на 182,69 грн., на підставі якого 28 січня 2016 року державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.01.2016 №.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п.164.2.11 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

Згідно з п.п.165.1.11 п.165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170цього Кодексу, а також суми компенсаційних виплат в іноземній валюті, що виплачуються відповідно до закону працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження.

За приписами п.п.170.9.1 п.170.9 ст. 170 ПК України податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме: а) на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно з розділом ІІІ цього Кодексу; б) під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.

Для цілей цього пункту до суми перевищення не включаються та не оподатковуються документально підтверджені витрати, здійснені за рахунок готівкових чи безготівкових коштів, наданих платнику податку під звіт роботодавцем на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків, в межах граничного розміру таких витрат, передбаченого у розділі ІІІ цього Кодексу, що здійснені таким платником та/або іншими особами з рекламними цілями.

Сума податку, нарахована на суму такого перевищення, утримується особою, що видала такі кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) платника податку за відповідний місяць, а у разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку.

Таким чином, кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт, включаються до складу його оподатковуваного доходу лише у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до п.п.140.1.7 п.140.1 ст.140 ПК України при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення як витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Вказані витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу витрат платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю такого платника податку, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Якщо згідно із законами країни відрядження або країн, територією яких здійснюється транзитний рух до країни відрядження, обов'язково необхідно здійснити страхування життя або здоров'я відрядженої особи чи її цивільної відповідальності (у разі використання транспортних засобів), то витрати на таке страхування включаються до складу витрат платника податку, що відряджає таку особу.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом встановлено, що ТОВ «АСТ-Технології» в перевіряємому періоді не утримано податок на доходи Фізичних осіб з вартості безоплатно отриманих послуги у вигляді компенсації витрат працівникам підприємства згідно з авансовими звітами на суму 48106,46 грн. за перебування у відрядженнях та придбання авіаквитків на суму 20148,00 грн. без надання документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю підприємства та доцільністю такого відрядження, що призвело до заниження зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 11602,26 грн.

На думку відповідача, ТОВ «АСТ-Технології» не утримано податки на доходи фізичних осіб з вартості відшкодованих витрат за надання послуг проживання фізичній особі-підприємцю в сумі 7800,00 грн., який згідно свідоцтва про сплату єдиного податку знаходиться на другій групі спрощеної системи оподаткування, що призвело до заниження зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 1170,00 грн.

Також, в акті перевірки зазначено, що підприємство надавало працівникам підприємства додаткові блага у вигляді оплати послуг міжнародного роумінгу на загальну суму 14259,44 грн., при цьому, як зазначає відповідач, документи про перебування працівників у відрядженні за кордоном саме в той час, коли відбувались телефонні розмови, на підприємстві відсутні, з огляду на що контролюючим органом зроблено висновок про заниження зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2138,92 грн.

В апеляційній скарзі та акті перевірки вказано, що в порушення вимог ст. 109. ст.110, п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, ст.171, ст.177 ПК України неоподаткована сума компенсованих витрат в розмірі 48106,46 грн. понесених у відрядженні працівниками ТОВ «АСТ-Технології» - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки до авансового звіту не додані документи, які підтверджують доцільність перебування працівників у відрядженні, а саме: відсутні договори наміру про співпрацю, письмовий звіт про результати відрядження.

Крім того, запрошення сторони до Китаю від 19.05.2014, але згідно відривної частини посадкових талонів пасажирів, вони вилетіли 18.05.2014 до міста Дубай, що на думку податкового органу призвело до заниження зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб у сумі 8178,10 грн.

Також, підприємством сплачено 20148,00 грн. авіакомпанії «Кий Авіа» за авіа переліт працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за маршрутом Київ-Дубай-Шанхай-Дубай-Київ, б/в №129 від 08.05.2014 без підтвердження доцільності перебування працівників у відрядженні, що призвело до заниження зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб у сумі 3425,16 грн.

Проте, ТОВ «АСТ-Технології», як під час перевірки так і під час розгляду справи в суді надані документи, передбачені вимогами податкового законодавства, а саме наказ про відрядження №25/1-В від 16.05.2014, звіти про використання коштів виданих на відрядження, або під звіт №АО-00001311 та №АО-0000132 від 27.05.2014, документи, які підтверджують витрати понесені на проїзд (авіа переліт) та проживання, крім того було надане технічне завдання на відрядження, де зазначена мета та завдання відрядження, тобто аргументована доцільність перебування працівників у відрядженні.

Той факт, що запрошення сторони до Китаю датоване 19.05.2014, а працівники ТОВ «АСТ-Технології» вилетіли 18.05.2014, пояснюється тим, що попереднє запрошення на переговори було отримане засобами телекомунікаційного зв'язку в усній формі, пізніше, на прохання керівництва ТОВ «АСТ-Технології», надійшло запрошення в письмовому вигляді.

З приводу відльоту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18.05.2014 до міста Дубай, то вказані особи надали пояснення, що на той час прямих рейсів з м. Києва (чи будь-якого іншого міста України) до Шанхаю не існувало, тому і були придбані квитки у авіакомпанії «Кий Авіа» на авіа переліт за маршрутом Київ-Дубай-Шанхай-Дубай-Київ.

Таким чином, позивачем надані суду документи, що підтверджують зв'язок таких відряджень з господарською діяльністю, що підтверджується наказами про відрядження працівників, копіями закордонних паспортів, звітів про використання коштів, виданих на відрядження, запрошень, рахунків, технічних завдань на закордонну поїздку, квитків.

Крім того, податковий орган вказує, що оскільки фізична особа-підприємець надавала послуги з проживання не платникам єдиного податку та/або населенню, а юридичній особі на загальній системі оподаткування - ТОВ «АСТ-Технології», відтак, перерахований дохід підлягав оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, у зв'язку з чим у відповідних операціях позивач мав статус податкового агента.

Відповідно до п.п.168.1. п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно із п.291.4 ст.291 ПК України до другої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності (платники єдиного податку) відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень; згідно з п.177.9 ст.177 ПК України оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем, який обрав іншу систему оподаткування доходів від провадження господарської діяльності, здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності.

Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Таким чином, позивач не виступає в якості податкового агента, які є самостійними платниками податків, що в свою чергу свідчить про безпідставність висновків контролюючого органу про виникнення у позивача обов'язку по утриманню та перерахуванню до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Так, пунктом 198.1 ст. 198 ПК України визначено право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.6 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Колегія суддів зазначає, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, наприклад, виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для визначення податкового кредиту з податку на додану вартість, якщо відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, зокрема, у випадку не здійснення самих операцій.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від'ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як встановлено, фінансово-господарські операції між позивачем та ПП «Фоксбет» ґрунтувались на ряді типових договорів:

1. від 12.05.2014 №11-7/14 щодо виконання робіт по об'єкту «Будівництво УППГ Олефіровка Миргородського району Полтавської області. Монтаж засобів електропостачання. Електромонтажні роботи»;

2. від 12.05.2014 №11-б/14 щодо виконання робіт по об'єкту «Будівництво УППГ Олефіровка Миргородського району Полтавської області. Монтаж засобів КВПіА. Електромонтажні роботи»;

3. від 20.05.2014 №166-4/14 роботи по збірці контролюючого пункту телемеханіки в кількості 13 шт.;

4. від 01.04.2014 №11-4/14 виконання робіт по об'єкту «Будівництво УППГ Олефіровка Миргородського району Полтавської області. Монтаж засобів електропостачання. Електромонтажні роботи. Прокладка кабелю та електромонтажні роботи»;

5. від 02.04.2014 №11-5/15, №11-5/14 виконання робіт по об'єкту «Будівництво УППГ Олефіровка Миргородського району Полтавської області. Монтаж зовнішнього освітлення. Прокладка кабелю та електромонтажні роботи»;

6. від 17.04.2014 №168/1-14 щодо реконструкції ДЩ в Івано-Франківському РЕМ ПАТ «Прикарпаттяобленерго»;

7. від 23.04.2014 №167-1/14, монтажні та пусконалагоджувальні роботи обладнання ПУ ДД РЕМ з КП телемеханіки та ПС Коломия МРЕМ ПАТ «Прикарпаттяобленерго», ПУ ДП РЕМ з КП телемеханіки на ПС Рогатинський РЕМ ПАТ «Прикарпаттяобленерго»;

8. від 23.04.2014 №216-1/14, розробка проектної документації: робочий проект побудови магістральних каналів на базі радіорелейних ліній (РРЛ) зв'язку ПАТ «Львівобленерго». Радірелейна лінія зв'язку Яворівський РЕМ - Мостицький РЕМ;

9. від 28.04.2014 №585-1/14, монтаж, інсталяція, налагодження обладнання радіо модемного зв'язку. Радіорелейна лінія: Ретранслятор (с. Ценжів-Укртел)-ПС Бурштин (№1), ПС Бурштин-РЕМ Рогатин (№2);

10. від 28.04.2014 №586-1/14, монтаж, інсталяція, налагодження обладнання радіо модемного зв'язку: обладнання радіо модемного зв'язку філії Богородчанський РЕМ;

11. від 11.03.2014 №11-2/14, виконання робіт по об'єкту «Будівництво УППГ Олефіровка Миргородського району Полтавської області. Монтаж внутрішнього освітлення»;

12. від 31.03.2014 №11-3/14, виконання робіт по об'єкту «Будівництво УППГ Олефіровка Миргородського району Полтавської області. Монтаж засобів КВПіА. Прокладання кабелю та електромонтажні роботи»;

13.від 11.02.2014 №15-1/14, ремонтування комунікаційного устаткування КЛЗ №44 Василівський РЕМ ПС Орлянка інв.№72028621.

Між ТОВ «АСТ-Технології» та ПП «Рамхат» укладені договір від 20.10.2014 №615/8-1 щодо виконання будівельних робіт по об'єкту «АЗК у складі АЗС, АГЗП на території Кирилівської сільради вздовж дороги Куп'янськ-Борова поблизу села Ківшарівка Куп'янського району Харківської області та договір від 24.10.2014 №137-3/14 щодо будування ліній електропередавання ліній зв'язку, а саме: радіорелейної лінії зв'язку: завод «Оріон» - ретранслятор Максимівна-Підволочиський РЕМ.

З ПП «Кратос-Гранд» та позивачем (замовник) укладений договір від 20.06.2014 №125-3/14, відповідно до умов якого замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконати роботи: капітальний ремонт диспетчерського щита та системи відображення диспетчерської інформації Хустського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» та договір від 14.07.2014 №11-08/14 щодо виконання робіт по об'єкту: «будівництво УППГ Олефіровка Миргородського району Полтавської області. Монтаж засобів КВПіА. Електромонтажні роботи.»

Позивачем надані копії актів виконаних робіт, платіжних доручень, що підтверджують реальність здійснених господарських відносин.

Позивачем зазначено, що ПП «Фоксбет» виконувало роботи на замовлення ТОВ «АСТ-Технології» як субпідрядна організація на об'єктах ТОВ «Монтажтрансгаз», ПАТ «Прикарпаттяобленерго», ВАТ «Запоріжжяобленерго», ПАТ «Львівобленерго», ПАТ «Укргазвидобування».

ПП «Рамхат» було задіяне ТОВ «АСТ-Технології» для виконання частини робіт в рамках виконання договорів, укладених з ВАТ «Тернопільобленерго» та ПАТ «Украгазвидобування».

ПП «Кратос-Грант» виконувало електромонтажні роботи, як субпідрядна організація в межах договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Монтажтрансгаз» та роботи щодо капітального ремонту в якості субпідрядника при виконання договору, укладеного з ПАТ «Закарпаттяобленерго».

Фінансово-господарські операції між позивачем та ПП «Бекфаєр», ПП «Свентовіт», ПП «Фленкер-Ф» та ПП «Хілтон-Тайм» ґрунтувались на ряді договорів поставки обладнання, копії яких з первинною документацією залучені до матеріалів справи.

Матеріали справи містять первинні документи, що підтверджують подальше використання та реалізацію придбаних товарів.

Апелянт вказує, що по ланцюгу постачання ПП «Фоксбет», ПП «Рамхат», ПП «Кратос-Гранд» відсутні виробники електромонтажних, пуско-налагоджувальних, ремонтних та інших робіт та робіт по розробці проектної документації.

Однак, такі висновки перевіряючі зробили виключно з аналізу інформації, яка наявна в базах даних ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Натомість, податкова звітність, яку надають платники податків, не містить даних, з яких можливо зробити беззаперечний висновок про наявність чи відсутність у платника податків власних або орендованих транспортних засобів, виробничих/обслуговуючих приміщень власного або орендованого обладнання, залучених на умовах підряду фахівців.

Тому відсутність вищевказаної, чи будь-якої іншої, інформації в базах даних ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві не може бути доказом неможливості виконання ПП «Фоксбет», ПП «Рамхат», ПП «Кратос-Гранд», на замовлення ТОВ «АСТ-Технології», будівельних та електромонтажних робіт, чи неможливості постачання товарів ПП «Бекфаєр», ПП «Свентовіт», ПП «Фленкер-Ф». ПП «Хілтон-Тайм» на адресу ТОВ «АСТ-Технології».

В той же час, беззаперечними доказами проведення ПП «Фоксбет», ПП «Рамхат», ПП «Кратос-Гранд» в повному об'ємі електромонтажних робіт, є факти прийняття вказаних робіт у ТОВ «АСТ-Технології» замовниками та їх оплата.

Висновок апелянта про неможливість постачання на адресу ТОВ «АСТ-Технології» товарів ПП «Бекфаєр», ПП «Свентовіт», ПП «Фленкер-Ф», ПП «Хілтон-Тайм» в зв'язку з начебто відсутністю за перевіряємий період в базі даних ЄДР виданих та отриманих податкових накладних інформації щодо придбання такої групи товарів вказаними підприємствами у контрагентів є помилковим, оскільки контрагенти ТОВ «АСТ-Технології» могли придбати поставлений товар значно раніше, або в постачальників, які не є платниками ПДВ.

В свою чергу, доказами фактичного постачання товарів ПП «Бекфаєр», ПП «Свентовіт», ПП «Фленкер-Ф», ПП «Хілтон-Тайм» на адресу ТОВ «АСТ-Технології» є документи щодо оприбуткування вказаних товарів, їх складського обліку та використання в господарській діяльності товариства.

Так, товари придбані у ПП «Бекфаєр», ТОВ «АСТ-Технології» реалізувало ТОВ «Газаналіт ТС», ПАТ «Прикарпаттяобленерго», ТОВ «Альянс-Техно-Трейд», ТОВ "Монтажтрансгаз", ПАТ «Факел», ТОВ «Техмаш», ТОВ «Інтерресурс», ПрАТ «СНВО «Імпульс», ПрАТ «Нафтогазсервіс», ТОВ «Тріада», ТОВ «Корпорація КРТ», ВАТ «Тернопільобленерго», ТОВ «Перша українська газонафтова компанія», ТОВ «Спецгазбуд», ТОВ «Укртехноресурс», ТОВ «Авгеліт», ПП «Фленкер-Ф».

Обладнання та матеріали, які ТОВ «АСТ-Технології» придбало у ПП «Свентовіт», в подальшому товариством були частково використані при проведенні будівельних та ремонтних робіт на замовлення ПАТ «Укргазвидобування», ПАТ «Нафтогазвидобування», а частково були реалізовані вищевказаним підприємствам та ТОВ «Тріада», ПАТ «Сумське машинобудівне НВО ім. М.В. Фрунзе».

Придбане ТОВ «АСТ-Технології» у ПП «Фленкер-Ф» обладнання було частково використане при проведенні будівельних робіт на замовлення ТОВ '»Монтажтрансгаз» та ПАТ «Укрнафта», а частково було реалізоване ТОВ «Газаналіт ТС», ТОВ «Техносервіс ЛТД», Інститут металофізики ім. Г.В. Курдюмова НАН України, ТОВ «Спецавтоматика Україна», ПАТ «Укртрансгаз» філія «УМГ «Львівтрансгаз».

Обладнання, яке ПП «Хілтон-Тайм» поставило на адресу ТОВ «АСТ-Технології» було використане при виконанні робіт на замовлення ПАТ «Львівобленерго».

Тобто, матеріали справи містять первинні документи, що підтверджують подальше використання та реалізацію придбаних товарів.

Надані позивачем первинні та фінансові документи щодо придбання та подальшу їх реалізацію товарів та робіт у ПП «Фоксбет», ПП «Рамхат», ПП «Кратос-Гранд», ПП «Бекфаєр», ПП «Свентовіт», ПП «Фленкер-Ф», ПП «Хілтон-Тайм», були досліджені судом першої інстанції, який встановив, що вони оформлені відповідно до вимог 4.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», всі господарські операції знайшли своє відображення у бухгалтерському обліку позивача та доводять наявність змін в активах позивача під час вчинення господарських операцій.

Первинна документація оформлена належним чином, містить відомості які послуги (постачання товару) надавалися всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить по здійснення господарських взаємовідносинах в межах їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових ресурсів.

В апеляційній скарзі вказано, що ТОВ «АСТ-Технології» не надано відповідні посвідчення, сертифікати відповідності (визнання), інші документи, видані компетентними органами чи виробниками, що підтверджують відповідність товару вимогам діючих державних стандартів, технічним умовам, а також санітарним ветеринарним, гігієнічним та іншим нормам, встановленим чинним законодавством України.

Проте, апеляційна скарга, не містять жодного посилання, які саме документи щодо якості придбаних товарів (обладнання) мало би надати ТОВ «АСТ-Технології» та якими саме нормативними документами передбачено їх надання контролюючому органу під час проведення перевірки.

В той же час, будь-які документи що підтверджують відповідність товару вимогам діючих державних стандартів, технічним умовам, а також санітарним ветеринарним, гігієнічним та іншим нормам, не є первинними документами, оскільки відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

В свою чергу, підтвердженням дотримання технічних стандартів, технологій і умов виробництва є сертифікат відповідності.

Згідно ст.1 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001, №2406-111 (був чинний до 15.01.2015), сертифікат відповідності - документ, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи екологічного управління, персонал відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством.

Відповідно до положень ст.9 вказаного Закону, процедура підтвердження відповідності в законодавчо регульованій сфері проводиться для окремих видів продукції, яка може становити небезпеку для життя та здоров'я людини, тварин, рослин, а також майна та охорони довкілля.

Приписи ст. 17 Закону передбачали, що сертифікація в законодавчо нерегульованій сфері провадиться на добровільних засадах у порядку, визначеному договором між заявником (виробником, постачальником) та органом із сертифікації, тобто є не обов'язковими.

Колегією суддів досліджено первинні документи, які згідно з п.44.1 ст. 44 ПК України, є підставою для податкового обліку, вказані документи, містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентом.

Виконання договорів позивача підтверджується дослідженими судом документами, та вони відповідають вимогам, встановленим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року, що є підставою для віднесення позивачем сум ПДВ, сплачених у складі вартості товарів, отриманих від його контрагенту до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Враховуючи надані письмові докази на підтвердження взаємовідносин з контрагентами, висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій сформовані виходячи з припущень стосовно можливих порушень податкового законодавства контрагентами позивача, а відносини безпосередньо між учасниками операцій, на підстав якої сформовані дані податкового обліку, не досліджено.

Апелянт не навів жодних інших обставин та доказів, які б свідчили про фіктивність вчинення операцій, відсутність факту поставки робіт/товарів, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди чи заволодіння майном держави.

При цьому, слід ураховувати вимоги ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», згідно з якою, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Як вірно вказано судом першої інстанції, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Посилання на те, що СУ ФР ГУ ДФС у Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України №0000145 за фактом фіктивного підприємництва відносно невстановлених осіб, засновників ПП «Кратос-Гранд», колегія суддів не бере до уваги, так як сама по собі ця обставина, не свідчить про нездійснення спірних операцій.

Не може свідчити про нереальність господарських операцій участь контрагента позивача у кримінальних справах, оскільки згідно діючого законодавства України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Такий висновок цілковито узгоджується з положенням ст. 61 Конституції України, згідно якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Будь-яких доказів вже встановленого факту злочину, за наслідками розгляду кримінального провадження судом по його суті (вироку суду, закриття справи по нереабілітуючим обставинам, іншого), відповідачем до справи не надано.

Платник податків не повинен нести негативних наслідків, у зв'язку з вчиненням своїм контрагентом порушень податкового законодавства України.

Крім того, фінансово-господарські відносини між позивачем та ПП «Кратос-Грант» були предметом дослідження в адміністративній справі №826/13663/15, постановою Окружного адміністративного суду від 26.06.2017 позов ТОВ «АТС-Технології» задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 22.07.2015 №. Відносини між позивачем та ПП «Сентовіт» розглянуті судом в адміністративній справі №826/16027/15, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.12.2015 податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 24 березня 2015 року № . Вказані судові рішення набрали законної сили.

У взаємозв'язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.09.2018 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТ-Технології» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.09.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 12.02.2019