Справа № 240/6262/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/6262/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 13 грудня 2016 року;

- зобов'язати Житомирський прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 13 грудня 2016 року;

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 1-ї катерогії відділення інспекторів прикордонної служби "Копище" ІІІ категорії тип "Б". Відповідно до наказу начальника Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 13 грудня 2016 року № 286-ОС його було звільнено з військової служби у відставку за станом здоров'я, а наказом від 14 грудня 2016 року № 287-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення починаючи з 14.12.2016. Разом з тим позивач стверджує, що нарахування та виплата йому грошового забезпечення проводилося відповідачем не в повному обсязі, зокрема, за період проходження служби з 01 липня 2015 року по день виключення зі списків особового складу, індексація грошового забезпечення йому не виплачувалась. Позивач також зазначає, що у 18 листопада 2018 року він звертався до відповідача із відповідною заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. Однак, відповідач листом від 01.12.2018 № 97/11/44/32/Ж-98 відмовив ОСОБА_1 у виплаті індексації, зазначивши при цьому, що кошторисні призначення Державної прикордонної служби України на 2015-2016 роки дозволи здійснити видатки на виплату індексації грошових доходів по червень 2015 року, а тому індексація грошового забезпечення була виплачена позивачу по червень 2015 року включно. Вважаючи дії Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо невиплати індексації грошового забезпечення протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

18 січня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначав, що Житомирський прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України не визнає позовних вимог та вважає їх безпідставними, а тому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. Така позиція відповідача обґрунтована тим, що відповідно пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Аналогічні положення містяться й у ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Натомість, кошторисним призначенням Державної прикордонної служби України з липня 2015 року не передбачено виплату індексації грошових доходів персоналу. У 2016 році індексація грошових доходів персоналу Державної прикордонної служби України не проводилась із вищезазначених причин. Крім того, представник відповідача зауважив, що відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.02.2010 № Т/11-1460 "Про надання інформації про потребу в коштах для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям" Житомирським прикордонним загоном щомісячно надавалась до Адміністрації Державної прикордонної служби України потреба в коштах для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям до якої включалась і потреба в коштах на виплату індексації. Але через відсутність фінансових ресурсів видатки на проведення індексації грошового забезпечення не здійснювалися, кошти Житомирському прикордонному загону для виплати індексації не надходили, а тому виплата індексації відповідачем не проводилась. Враховуючи вищезазначене, представник відповідача вважає, що Житомирським прикордонним загоном Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України права позивача не порушувались (а.с.19-22).

Розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 1-ї катерогії відділення інспекторів прикордонної служби "Копище" ІІІ категорії (тип Б).

Наказом начальника Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 13 грудня 2016 року № 286-ОС прапорщика ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у відставку згідно з підпунктом "б" пункту 1 частини 8 статті 26 (за станом здоров'я) Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу".

Наказом начальника Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 14 грудня 2016 року № 287-ОС прапорщика ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення починаючи з 14.12.2016, що підтверджується копією витягу з наказу, яка міститься в матеріалах справи (а.с.10).

На підставі листа Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01.12.2018 №97/11/44/32/Ж-98 (а.с.7) судом було безспірно встановлено, а також не заперечувалось сторонами, що індексація грошового забезпечення виплачувалась ОСОБА_1 по червень 2015 року включно, в подальшому, з 01.06.2015 по дату виключення позивача зі списків особового складу індексація позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

З метою реалізації свого права на отримання індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 звертався до відповідача із відповідною заявою, в якій просив виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 13.12.2016 (а.с.11). Однак, за результатами розгляду зазначеної заяви, відповідач листом від 01.12.2018 №97/11/44/32/Ж-98 (а.с.7) повідомив позивачу, що відповідно пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Натомість, кошторисні призначення Державної прикордонної служби України на 2015-2016 роки дозволи здійснити видатки на виплату індексації грошових доходів по червень 2015 року, а тому індексація грошового забезпечення була виплачена йому по червень 2015 року включно. Крім того, позивачу було повідомлено, що виплату індексації за січень-червень 2015 року йому було здійснено в січні, жовтні та грудні 2015 року. Вважаючи дії відповідача, щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення в період з 01.06.2015 по 13.12.2016 протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджено відповідачем у листі від 01.12.2018 №97/11/44/32/Ж-98 (а.с.7), позивачу за період з 01.06.2015 по 14.12.2018 (дату виключення позивача зі списків особового складу) не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій відповідач вказує на відсутність коштів передбачених на виплату індексації грошового забезпечення.

З приводу наявності у позивача права на проведення індексації його доходів, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону №1282-ХІІ, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ст. 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з ст. 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1)підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об'єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік .

В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов'язковому нарахуванню та виплаті.

З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, вбачається що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов'язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Про те, як вже зазначалося, позивачу за період з 01.06.2015 по дату виключення позивача зі списків особового складу (14.12.2016) не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправні дії відповідача щодо її не нарахування та невиплати.

При цьому, щодо доводів відповідача про відсутність протягом 2015 - 2016 років фінансових ресурсів для виплати індексації грошового забезпечення, як підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивачу, суд зазначає наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважував, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а тому суд критично ставиться до таких доводів відповідача.

З огляду на викладене, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов'язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на статтю 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, згідно з якими проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, оскільки будь-яких застережень щодо нездійснення в зв'язку з цим індексації з 01.06.2015 вказані норми не містить. Аналогічний висновок міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 у справі № К/800/3206/16 (368/1047/15-а).

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов'язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку, а тому дії Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.06.2015 по 14.12.2016 (дату виключення позивача зі списків особового складу) є протиправними.

На підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині невиплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01.06.2015 по 14.12.2016 (дату виключення позивача зі списків особового складу) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб'єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне зобов'язати Житомирський прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 14.12.2016 (дату виключення позивача зі списків особового складу).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 263, 267, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (вул. С.Параджанова, 125, м. Житомир, 10025; ) про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення - задовольнити.

Визнати протиправним дії Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (вул. С.Параджанова, 125, м. Житомир, 10025; ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2015 року по 14 грудня 2016 року.

Зобов'язати Житомирський прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (вул. С.Параджанова, 125, м.Житомир, 10025; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2015 року по 14 грудня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович