Справа № 0640/4309/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4309/18

Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

05 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не вірно застосовано положення п. 4 Порядку № 850, оскільки з дати первинного огляду МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2 років, що позбавляє позивача права на виплату одноразової грошової допомоги.

24.01.2019 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скарну у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом УМВС України в Житомирській області від 13.08.2014 року №252о/с молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ у запас через обмежений стан здоров'я.

За результатами первинного огляду 08.10.2014 року позивачу з 30.09.2014 року встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, що, так, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що свідчить виписки із акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 078589 від 08.10.2014 року.

У зв'язку з цим позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 10600,20 грн.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 861795 від 07.11.2017 року, ОСОБА_2 за результатами повторного огляду встановлено ІІ групу інвалідності з 01.11.2017 року, внаслідок захворювання, так, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Також довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 029053, виданою Обласною МСЕК № 2 07.11.2017 року, встановлено ступінь втрати професійної працездатності позивача 1 - 65 %.

З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювань, пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області з відповідною заявою.

Листом від 22.01.2018 року № 100/29/105/05-2018 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області повідомило позивача про те, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги розглянуто, проте та обставина, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, за умовами пункту 4 Порядку, не дає йому права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року в справі №806/499/18 позов ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка виразилась в неприйнятті рішення щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 01.11.2017 року та зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 01.11.2017 року та прийняти рішення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 року № 850. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалами Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 року та 20.08.2018 року апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "03" квітня 2018 року у справі 806/499/18 повернути особі, яка їх подала.

Як видно із матеріалів справи, 05.06.2018 року Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області подано Департаменту фінансово - облікової політики МВС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 806/499/18 молодшому лейтенанту міліції, інспектору - черговому чергової частини штабу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, ОСОБА_2, у зв'язку з інвалідністю одноразової грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі 326199,80 грн. Однак, 25.06.2018 року Департамент фінансово - облікової політики МВС України відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 11.07.2018 року №1000/29/105/05-2018 позивача повідомлено про те, що на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі №806/499/18 Департаментом фінансово - облікової політики МВС України надіслано його висновок про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. При цьому вказано, що його матеріали не відповідають вимогам п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, оскільки під час повторного огляду МСЕК з 01.11.2017 року йому установлено 2-у групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності, що перевищує установлений Порядок дворічний термін.

Позивач, не погоджуючись із такою відмовою Міністерства внутрішніх справ України, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідача за своїм змістом не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов'язати відповідача повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до поданої заяви.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07.11.2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

21.10.2015 року, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 850, якою, зокрема, затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов'язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 30.01.2018 року у справі № 822/1579/17, від 13.02.2018 року у справах № 808/1866/16 та №806/845/16.

Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Відтак, суд першої інстанції правильно встановив, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 року у справі № 808/1866/16, від 01.08.2018 року у справі № 750/5060/17.

Колегія суддів зазначає, що в рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 806/499/18, яке набрало законної сили, посилання відповідачів на п. 4 Порядку № 850, як на підставу не призначення позивачу одноразової грошової винагороди, судом також були відхилені. Судом зазначено, що Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням вищої групи інвалідності, якщо була виплачена грошова допомога у зв'язку із первинним встановленням інвалідності. Пункт 14 Порядку № 850, яким встановлені випадки не здійснення призначення та виплати вказаної грошової допомоги, не передбачає такої підстави для відмови, як існування певного проміжку часу між первинним встановленням інвалідності, у зв'язку з якою вже виплачена ця грошова допомога, та встановленням при повторному огляді вищої групи інвалідності.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача на не вирішення судом першої інстанції питання, щодо встановлення причинно-наслідкового зв'язку, тобто виникнення під час виконання службових обов'язків в період проходження служби захворювання, яке спричинило інвалідність є безпідставними, оскільки наявність зв'язку між захворюванням позивача, внаслідок якого останнім втрачено працездатність та йому встановлено інвалідність, та проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідачем не заперечується та повністю підтверджується висновками уповноваженого та компетентного органу - МСЕК.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Міністерство внутрішніх справ України, відмовляючи позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, діяло не у межах і не у спосіб, визначений Порядком № 850.

Вірним є також висновок суду першої інстанції, щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки в даному випадку, втручання зумовлено досягненням правомірної цілі, оскільки зобов'язання МВС України повторно розглянути заяву та документи позивача про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності з 01.11.2017 року внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ не відновить порушених прав позивача та в подальшому, у разі невиконання відповідачем судового рішення, спричинить чергове звернення до суду.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.