Справа № 280/4174/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 280/4174/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року, (суддя суду першої інстанції Прасов О.О.), прийняту у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя, в справі №280/4174/18 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до Запорізької обласної ради, треті особи: Комунальна установа «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, Департамент охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації, Комунальна установа «Запорізькій обласний клінічний онкологічний диспансер» Запорізької обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року закрито провадження у справі №280/4174/18.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення двадцять третьої сесії Запорізької обласної ради сьомого скликання №45 від 30.08.2018 року «Про передачу апаратів для гемодіалізу» прийнято відповідачем як суб'єктом владних повноважень. Вказане рішення, прийняті радою, як органом місцевого самоврядування на виконання управлінських функцій. Судом при закритті провадження у справі неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права, та зроблено неправильний висновок, що позовна заява про скасування рішення двадцять третьої сесії Запорізької обласної ради сьомого скликання №45 від 30.08.2018 року «Про передачу апаратів для гемодіалізу» не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також, заявник зазначає, що оскаржуване рішення відповідача позбавило можливості проведення процедур гемодіалізу, на апаратах зазначених у рішенні, оскільки апарати знаходяться в запакованому вигляді в одному з приміщень КУ «Запорізький обласний клінічний онкологічний диспансер» ЗОР, вони не функціонують та не використовуються за призначенням. Більш того, в КУ «Запорізький обласний клінічний онкологічний диспансер» ЗОР відсутні матеріально-технічні можливості для проведення процедур гемодіалізу.

Від Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної ради на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що предметом оскарження у даній справі є індивідуальний акт, прийнятий Запорізькою обласною радою як органом, уповноваженим здійснювати управління майном, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області. Третя особа зазначає, що в даній справі перевірці підлягають цивільно-правові відносини стосовно як реалізації відповідачем повноважень управління комунальним майном, так і стосовно захисту особистих немайнових прав - права на охорону здоров'я та права на медичну допомогу.

Від відповідача на адресу суду також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції було зроблено правильний висновок, що предметом даного спору є індивідуальний акт - рішення Запорізької обласної ради від 30.08.2018 року №45 «Про передачу апаратів для гемодіалізу», прийняте нею як органом, що уповноважений здійснювати управління майном, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області та стосується реалізації органом повноважень управління комунальним майном. Даний висновок судом було здійснено із правильним застосуванням статей 10,43,60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 337 ЦК України. Відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення вона не діяла як суб'єкт владних повноважень, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність підстав для закриття провадження у справі. Також, відповідач наголошує на тому, що передача апаратів гемодіалізу відповідно до оскаржуваного рішення відповідача відбулась 30.08.2018 року, з цієї дати у Диспансеру виникло право оперативного управління майном, тобто станом на час подання адміністративного позову у даній справі виникли певні юридичні наслідки. Таким чином, скасування рішення відповідача стосується й права оперативного користування майном третьою особою КП «Запорізькій обласний клінічний онкологічний диспансер» ЗОР. Також, відповідач зазначає, що рішення Запорізької обласної ради від 20.12.2018 року №52 «Про передачу апаратів для гемодіалізу», прийняти вже після постановлення оскаржуваного рішення ради, Диспансеру надано дозвіл на передачу Лікарні п'яти апаратів для гемодіалізу, що зазначені в оскаржуваному рішенні відповідача. 17.01.2019 року за актами приймання - передачі 5 апаратів для гемодіалізу передані Лікарні. З огляду на вище викладене, відповідач вважає, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні, у зв'язку з чим просить залишити оскаржувану ухвалу - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Від Департаменту охорони здоров'я Запорізької ОДА на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04 жовтня 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_2 (звернулись до суду з адміністративним позовом, в якому просять визнати Рішення двадцять третьої сесії Запорізької обласної ради сьомого скликання №45 від 30.08.2018 "Про передачу апаратів для гемодіалізу" протиправним та скасувати.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що рішення Запорізької обласної ради №45 «Про передачу апаратів гемодіалізу» не відповідає вимогам Конституції України, ЗУ «Основи законодавства про охорону здоров'я», ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», Цивільного кодексу України. Виконання оскаржуваного рішення відповідача спричинить неможливість проведення процедури гемодіалізу, що ставить під загрозу життя позивачів, які хворіють на хронічну хворобу нирок.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято на реалізацію повноважень управління майном, яке перебуває у власності територіальної громади, а позивачі звернулись до суду з позовом за захистом своїх особистих немайнових прав, а саме права на медичне обслуговування та права на охорону здоров'я. Таким чином, даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Як передбачено ч.1 ст.43 Закону України №280/97-ВР від 21.05.1997 "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: (…) 20) вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників; (…) 32) надання згоди на передачу об'єктів з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст та прийняття рішень про передачу об'єктів права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні районних, обласних рад, у державну власність, а також щодо придбання об'єктів державної власності; (…).

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад (ч.4 ст.60 Закону України №280/97-ВР від 21.05.1997 "Про місцеве самоврядування в Україні").

Отже, в силу законодавчих приписів відповідач наділений повноваженнями на здійснення управління комунальним майном територіальної громади міста.

При цьому, при управління майном, що перебуває у власності територіальної громади, відповідач діє він імені власника майна, реалізує суто майнові права, не здійснюючи при цьому владних управлінських функцій щодо інших учасників відносин.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом позивачі обґрунтовують свою незгоду з рішенням відповідача фактично тим, що передача апаратів гемодіалізу до Комунальної установи «Запорізькій обласний клінічний онкологічний диспансер» ЗОР зробить неможливим проходження позивачем процедури гемодіалізу, що саме по собі порушує права позивачів на медичне обслуговування та охорону здоров'я.

Тобто, як вірно встановлено судом першої інстанції, судовій перевірці у даній справі підлягають цивільно-правові відносини стосовно як реалізації органом місцевого самоврядування повноважень щодо управління комунальним майном, так і стосовно захисту особистих немайнових прав позивачів.

Згідно з ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною четвертою статті 11 ЦК України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб'єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов'язків.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 цього Кодексу).

На підставі частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб'єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 825/519/17 (провадження № 11-232апп18), від 12.12.2018 року в справі № 826/15700/17 (провадження № 11-1142апп18).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. 243,ст. 311, ст. 312, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суд від 19 листопада 2018 року в справі 280/4174/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 07.02.2019 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай