Справа № 826/15880/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2019 року

Київ

справа №826/15880/14

адміністративне провадження №К/9901/54233/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Загороднього А.А.,

учасники справи:

представник позивача - Шевцова Т.М.,

представник відповідача - Шлапак Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 (судді: Твердохліб В.А. (головуючий), Бужак Н.П., костюк Л.О.) у справі № 826/15880/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Укртранснафта" (далі - позивач, ПАТ "Укртранснафта") звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.

2. Позов мотивований тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у незарахуванні переплати з податку на прибуток у сумі 17 186 129,00 грн в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток на підставі заяви позивача від 15.07.2014 №18-00/194/2679.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року, адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Офіс великих платників податків ДФС зняти з нарахування у картці особового рахунку ПАТ «Укртранснафта» пеню за несвоєчасну сплату щомісячних авансових внесків з податку на прибуток (КБК 11024000) в сумі 3 172,92 грн. У решті позову - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018, скасовано рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині прийнято нову постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС щодо не зарахування переплати з податку на прибуток у сумі 17 186 129,00 грн (код КБК 11021000) у сплату місячних авансових внесків з податку на прибуток (код КБК 11024000); зобов'язано Офіс великих платників податків ДФС провести зарахування переплати з податку на прибуток у сумі 17 186 129, 00 грн (код КБК 11021000) у сплату місячних авансових внесків з податку на прибуток (код КБК 11024000) до повного їх погашення відповідно до заяви ПАТ «Укртранснафта» від 15 липня 2014 року №18-00/194/2679 шляхом внесення відповідних змін до картки особового рахунку ПАТ «Укртранснафта» (); зобов'язано Офіс великих платників податків ДФС зняти з нарахування у картці особового рахунку Публічному акціонерному товариству «Укртранснафта» () пеню за несвоєчасну сплату щомісячних авансових внесків з податку на прибуток (КБК 11024000), яка станом на 01 жовтня 2014 року становить 9 673,23 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

4. Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що контролюючим органом не надано обґрунтованих та мотивованих підстав із посиланням на норми Закону для відмови у задоволенні заяв ПАТ «Укртранснафта» про зарахування наявної переплати по податку на прибуток у сплату авансових внесків з податку на прибуток, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо незарахування переплати з податку на прибуток у сумі 17 186 129,00 грн у сплату місячних авансових внесків з податку на прибуток, а тому наявні підстави для зобов'язання відповідача провести зарахування, згідно із заявою позивача від 15.07.2014 №18-00/194/2679 шляхом внесення відповідних змін до картки особового рахунку ПАТ «Укртранснафта». Судом апеляційної інстанції також встановлено відсутність податкового боргу з ПДВ у позивача, станом на момент його звернення до контролюючого органу; крім того, пеня у розмірі 12 846, 15 грн нарахована контролюючим органом 30 червня 2014 року на суму недоїмки неправомірно, оскільки у позивача відсутній податковий борг з авансового внеску з податку на прибуток.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

6. Касаційний розгляд справи проведено у судовому засіданні, відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у ПАТ «Укртранснафта» станом на червень 2014 року виникла переплата з податку на прибуток, що підтверджується витягом з облікової картки платника податків (КБК 11021000), а також актами звіряння розрахунків платника з бюджетом від 08 липня 2014 року №5970-20 та від 05 вересня 2014 року №8455-20.

15 липня 2014 року Товариство звернулось до відповідача із заявою №18-00/194/2679 про зарахування переплати з податку на прибуток (код КБК 11021000) у сумі 17 186 129,00 грн, що підтверджується актами звірки розрахунків з бюджетом станом на 01 липня 2014 року та 31 серпня 2014 року у сплату авансових внесків з податку на прибуток (код КБК 11024000). 08 серпня 2014 року відповідач на вказану заяву направив позивачу листа №14719/10/28-10-20-420, у якому просив залишити переплату з податку на прибуток приватних підприємств (код платежу 11021000) в рахунок нарахувань по декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік.

29 серпня 2014 року та 05 вересня 2014 року аналогічні листи були направлені позивачем на адресу відповідача.

За результатами їх розгляду відповідач листами від 18 вересня 2014 року №17014/10/28-10-20-3-20 та від 23.09.2014 №17306/10/28-20-20-3-20 запропонував платнику залишити переплату в рахунок податкових зобов'язань по результатам декларування з податку на прибуток підприємства за 2014 рік.

У зазначених листах відповідач свою відмову у вчиненні дій щодо зарахування переплати не обґрунтовував наявністю у позивача податкового боргу.

Разом з тим, позивач вказує на те, що у зв'язку із нездійсненням відповідачем зарахування переплати з податку на прибуток (КБК 11021000), що обліковується в картці особового рахунку у сплату щомісячних авансових внесків з податку на прибуток (КБК 11024000), у ПАТ «Укртранснафта» станом на червень 2014 року виникла недоїмка зі сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 1068409,79 грн, на яку була нарахована пеня у розмірі 12 846,15 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги контролюючий орган наводить норми матеріального права та посилається на їх невірне тлумачення, вказує на невідповідність висновків суду апеляційної інстанції фактичним обставинам справи, зважаючи на те, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених коштів є відсутність у платника податкового боргу. Разом з тим, на момент звернення платника податку із заявою про повернення суми надміру сплачених грошових коштів, за позивачем обліковувалась недоїмка з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 1 068 409,78 грн та недоїмка з податку на додану вартість у сумі 26 499 145,00 грн. Касаційна скарга інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в запереченні на позовну заяву не вказано, в чому саме полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права скаржником не наведено.

9. Позивачем подано відзив на касаційну скаргу контролюючого органу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, з посиланням на необґрунтованість такої скарги.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України

10.1 Стаття 14

10.1.1 Підпункт 14.1.39 пункту 14.1

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

10.1.2. Підпункт 14.1.115 пункту 14.1

Надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

10.2 Підпункт 17.1.10 пункту 17.1 статті 17

Платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

10.3 Стаття 43

Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

10.4. Пункти 46.1 та 46.4 статті 46

Декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Якщо платник податків вважає, що форма податкової декларації, визначена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, збільшує або зменшує його податкові зобов'язання, всупереч нормам цього Кодексу з такого податку чи збору, він має право зазначити цей факт у спеціально відведеному місці в податковій декларації.

У разі необхідності платник податків може подати разом з такою податковою декларацією доповнення до такої декларації, які складені за довільною формою, що вважатиметься невід'ємною частиною податкової декларації. Таке доповнення подається з поясненням мотивів його подання.

10.5 Пункт 57.1 статті 57

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

10.6 Пункт 87.1 статті 87

Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Законодавством передбачено право платника на погашення своїх податкових зобов'язань за рахунок надміру сплачених платежів, при цьому не встановлено обмежень щодо погашення авансових внесків з податку на прибуток за рахунок надмірно сплачених сум з цього ж податку.

12. Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику податку. Умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, є відсутність податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу та воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви у довільній формі про таке повернення із зазначенням напряму перерахування.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

13. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша стаття 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що станом на червень місяць 2014 року у ПАТ «Укртранснафта» виникла переплата з податку на прибуток, що підтверджується витягом з облікової картки платника податків та актами звірки розрахунків платника з бюджетом та не заперечується відповідачем, у зв'язку з чим позивач звернувся до контролюючого органу з відповідною заявою про зарахування переплати з податку на прибуток у сплату авансових внесків з податку на прибуток, що відповідає приписам податкового законодавства.

В свою чергу, контролюючим органом як суб'єктом владних повноважень, не надано обґрунтованих та мотивованих підстав із посиланням на норми Закону для відмови у задоволенні заяв ПАТ «Укртранснафта» про зарахування переплати по податку на прибуток у сплату авансових внесків з податку на прибуток, на підставі чого, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не зарахування переплати з податку на прибуток у сумі 17 186 129,00 грн (код КБК 11021000) у сплату місячних авансових внесків з податку на прибуток (код КБК 11024000), а тому, обґрунтовано вважав, що наявні підстави для зобов'язання Відповідача провести зарахування, згідно із заявою позивача від 15.07.2014 №18-00/194/2679 шляхом внесення відповідних змін до картки особового рахунку ПАТ «Укртранснафта».

15. Посилання контролюючого органу на наявність у позивача податкового боргу з ПДВ за квітень 2014 в сумі 25 540 880 грн та наявність у позивача станом на 30.06.2014 податкового боргу зі сплати авансових внесків з податку на прибуток в сумі 1 068 409,78 грн, спростовано наявною у матеріалах справи інформацією, наданою відповідачем на вимогу протокольної ухвали суду першої інстанції, відповідно до якої відсутня інформація про наявність у позивача податкового боргу з ПДВ в зазначеній вище сумі.

Щодо наявності у Товариства податкового боргу в сумі 1068409,78 грн, то контролюючий орган у письмових поясненнях зазначив, за обрахунком відповідача, здійсненого з урахуванням рядка 23 декларації, авансовий внесок з податку на прибуток становить 3 791 715 грн (69 349 117 (рядок 11) - 23 848 538,00 грн (рядок 13.2 додатку ЗП)/12).

У той же час, позивачем в рядку 23 декларації зазначено суму 3 527 824,00 грн (69349117 (рядок 11) - 23 848 538,00 грн (рядок 13.2 додатку ЗП) - 3 166 688,00 грн (авансовий внесок при виплаті дивідендів).

За таких обставин, контролюючий орган дійшов висновку про наявність у позивача податкового боргу в сумі 1 068 409,78 грн (3791715 - 2723305,22), адже Товариством платіжним дорученням від 03.03.2014 року № (а.с.41 том 1) сплачено 2 723 305,22 грн, однак такий висновок судами попередніх інстанцій визнано помилковим, оскільки номер і дата зазначені декларації, а не платіжного доручення, а зазначена сума є сальдом, а не авансовим платежем (внеском) з податку на прибуток.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в рядку 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік розмір місячного авансового внеску з податку на прибуток, що сплачується Товариством, визначено в сумі - 3 527 824,00 грн.

Позивач листом від 28 лютого 2014 року № 19-00/54/707 повідомив податковий орган про те, що в рядку 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік авансові внески визначено згідно абз.4 п.57.1 ст.57 Кодексу.

На суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Задекларований авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі 3 527 824, 00 грн перераховано, що підтверджується платіжним дорученням від 28.03.2014 року №. Відсутність податкового боргу з авансового внеску з податку на прибуток, також підтверджується актом від 13.06.2014 року №5021-20 про звірення розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2014 року до 31.05.2014 року.

Відповідно до платіжного доручення від 26.06.2014 за №, яке зазначено у обліковій картці платника податків товариством сплачено авансовий внесок з податку на прибуток за червень 2014 року у сумі 3 527 824,00 грн, у зв'язку з чим, пеня у розмірі 12 846, 15 грн нарахована контролюючим органом 30 червня 2014 року на суму недоїмки неправомірно, оскільки позивачем не було допущено порушень норм податкового законодавства України.

Викладене свідчить про те, що контролюючий орган як суб'єкт владних повноважень, безпосереднім обов'язком якого є контроль за правомірністю нарахування та сплати податків і зборів суб'єктами господарювання, безпідставно не зарахував позивачу зазначену переплату в рахунок авансових внесків з податку на прибуток підприємств, що призвело до штучного формування боргу у підприємства та протиправного нарахування йому пені.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

16. З огляду на зазначене, враховуючи приписи статей 14, 17, 43, 46, 57, 87 Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 у справі № 826/15880/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанову в повному обсязі складено 11.02.2019.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду