Справа № 0440/6791/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року Справа № 0440/6791/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2018р. ОСОБА_2 звернувся із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 31.10.2018р., просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням п.4-3 та п.4-7 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з її обчислення із заробітної плати, отриманої за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за вересень-жовтень 1989 року на підставі довідки №14/1197 від 24.11.2006р., виданої ВАТ Криворізький турбінний завод Констар з 1 жовтня 2017 року;

- зобовязати відповідача здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням п.4-3 та п.4-7 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з її обчислення із заробітної плати, отриманої за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за вересень-жовтень 1989 року на підставі довідки №14/1197 від 24.11.2006р., виданої ВАТ Криворізький турбінний завод Констар з 1 жовтня 2017 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796) із заробітку обчисленого за вересень-жовтень 1989 року на підставі довідки №14/1197 від 24.11.2006р., виданої ВАТ Криворізький турбінний завод Констар. З 01.10.2017р. Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» було доповнено п. 4-3 Прикінцевих положень, згідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та п.4-7 Прикінцевих положень, за нормами якого встановлено, що особам, пенсії яким призначені, зокрема, відповідно до Закону №796, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. Позивач зазначає, що у звязку з не проведенням пенсійним органом такого перерахунку його пенсії, 30.07.2018р. він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з 01.10.2017р. на підставі п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) за матеріалами пенсійної справи позивача, а саме: із застосуванням середньомісячного заробітку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р. на підставі наявної в матеріалах пенсійної справи довідки. Листом №М12331-18, №М12332-18 від 08.08.2018р. пенсійний орган повідомив позивача, зокрема, про те, що проводити перерахунок його пенсії відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1058 недоцільно, оскільки розмір пенсії не збільшується, окрім того, відповідач у вказаному листі зазначає, що осучаснення заробітної плати, з якої обчислена пенсія та зменшення оцінки страхового стажу, з якого обчислена пенсія до 1%, проведено по пенсіям розмір яких визначений відповідно до Закону №1058. Позивач вважає неправомірними такі дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку його пенсії з 01.10.2017р. відповідно до п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 із заробітної плати, отриманої за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно довідки №14/1197 від 24.11.2006р., що міститься в матеріалах пенсійної справи позивача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобовязано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву згідно до вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

05.11.2018р., на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, відповідач надав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що проведення перерахунку пенсії відповідно до п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 передбачає певні умови, а саме: розрахунок пенсії здійснюється за нормами Закону №1058 з урахуванням положень п.4-3 Прикінцевих положень цього Закону за матеріалами пенсійної справи; лише у разі якщо розмір пенсії за віком буде більшим за розмір раніше призначеної пенсії. Так, відповідач зазначає, що позивачу було проведено обчислення розміру пенсії за віком, який з урахуванням доплат становить 4388,78 грн., що є меншим від розміру отримуваної пенсії позивача за нормами Закону №796 (7455,41 грн.), то підстави для здійснення автоматичного переведення на пенсію за віком згідно Закону №1058 у відповідача відсутні. Окрім того, відповідач зазначає, що, наполягаючи на застосуванні при обчисленні пенсії за віком лише заробітної плати, отриманої за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відображеній у довідці №14/1197 від 24.11.2006р., позивач надає хибну оцінку Закону №1058, оскільки нормами ст.40 Закону №1058 встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Додатково, відповідач вказує на дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду в питаннях призначення (перерахунку) пенсій та вважає, що суд не має права втручатися у прийняття відповідачем рішення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (а.с.49-51).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 14.12.2018р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності ІІ в розмірі фактичних збитків відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією роздруківки з підсистеми Призначення та Виплати Пенсії, наявною в матеріалах справи (а.с.52).

30.07.2018р. ОСОБА_2 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії з 01.10.2017р. відповідно до п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) за матеріалами пенсійної справи позивача, а саме: із застосуванням середньомісячного заробітку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р. на підставі наявної в матеріалах пенсійної справи довідки, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.12).

Листом №М12331-18, №М12332-18 від 08.08.2018р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, зокрема, про те, що проводити перерахунок його пенсії відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1058 недоцільно, оскільки розмір пенсії не збільшується, окрім того, відповідач у вказаному листі зазначає, що осучаснення заробітної плати, з якої обчислена пенсія та зменшення оцінки страхового стажу, з якого обчислена пенсія до 1%, проведено по пенсіям розмір яких визначений відповідно до Закону №1058 (а.с.13-14).

Вказаний спір виник у звязку з незгодою позивача із діями пенсійного органу щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до п.4-3 та п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058, з її обчислення із заробітної плати, отриманої за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за вересень-жовтень 1989 року на підставі довідки №14/1197 від 24.11.2006р., виданої ВАТ Криворізький турбінний завод Констар з 1 жовтня 2017 року та зобовязання відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача.

При цьому, вирішуючи даний спір, суд виходить із того, що відповідачем 31.10.2018р. було проведено відповідний розрахунок пенсії позивача на підставі п.4-3 та п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 та, що зі змісту листа відповідача №М12331-18, №М12332-18 від 08.08.2018р. вбачається, що ним взагалі не розглядалося питання щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до п.4-3 та п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058, з її обчислення із заробітної плати, отриманої за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за вересень-жовтень 1989 року на підставі довідки №14/1197 від 24.11.2006р., виданої ВАТ Криворізький турбінний завод Констар з 1 жовтня 2017 року, яке порушував позивач у своїй заяві від 30.07.2018р., а тому слід вийти за межі позову та розглянути саме бездіяльність відповідача щодо не проведення відповідного розрахунку пенсії позивача з 01.10.2017р. по 31.10.2018р. та бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 30.07.2018р., виходячи з вимог ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення відповідного перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017р. по 31.10.2018р., а також і бездіяльності відповідача, проявленої при розгляді заяви позивача від 30.07.2018р. та зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.07.2018р., виходячи з наступного.

Згідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148 від 03.10.2017р. (далі Закон №2148) розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) доповнено, зокрема, пунктом 4-3 згідно до абз.1 якого, встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

У відповідності до п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені, зокрема, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що з 01.10.2017р. перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % пенсії, призначені згідно Закону №1058 до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", при цьому, пенсійні органи повинні були з 01.10.2017р. здійснити розрахунок пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до Закону №796, за нормами Закону №1058 з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, та у разі, якщо розмір такої пенсії буде більшим, провести автоматичне переведення пенсії на умовах, передбачених Законом №1058, за матеріалами пенсійних справ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію по інвалідності ІІ в розмірі фактичних збитків відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією роздруківки з підсистеми Призначення та Виплати Пенсії, наявною в матеріалах справи (а.с.52).

У звязку з тим, що відповідачем не було проведено розрахунок пенсії позивача з 01.10.2017р. відповідно до п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058, позивач звернувся до пенсійного органу із відповідною заявою від 30.07.2018р. щодо проведення такого розрахунку пенсії за матеріалами пенсійної справи позивача, а саме: із застосуванням середньомісячного заробітку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р. на підставі наявної в матеріалах пенсійної справи довідки, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.12).

Проте, зміст листа відповідача №М12331-18, №М12332-18 від 08.08.2018р. взагалі не містить інформації щодо підстав не проведення перерахунку пенсії позивача згідно до заяви позивача від 30.07.2018р., оскільки не висвітлює поставлені позивачем питання, що свідчить про його невмотивованість та необґрунтованість (а.с.13-14).

Також, щодо необхідності обґрунтування пенсійним органом мотивів, з яких ним прийнято відповідне рішення зазначено і у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, висновки якого є обовязковим для врахування адміністративним судом згідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, слід зазначити, що у звязку із прийняттям Закону №2148, відповідно до положень п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 відповідач повинен був з 01.10.2017р. автоматично перевести позивача з пенсії по інвалідності, призначеної згідно Закону №796 на пенсію розраховану за нормами Закону №1058 у разі, якщо при застосуванні положень п.4-3 Прикінцевих положень Закону №1058, розмір пенсії позивача, розрахованої за нормами Закону №1058 був би вищим ніж розмір пенсії, розрахованої за нормами Закону №796.

Також, судом враховується і те, що вищенаведений розрахунок пенсії позивача було проведено пенсійним органом лише 31.10.2018р. (після отримання ухвали суду про відкриття провадження у даній справі від 16.10.2018р.), що підтверджується копіями розпорядження №142368 від 31.10.2018р., розрахунків стажу та заробітної плати, наявними в матеріалах справи (а.с.53-55).

Зазначене фактично свідчить про бездіяльність відповідача, яка виразилася у не проведенні перерахунку пенсії позивача у період з 01.10.2017р. по 30.07.2018р. та не наведення мотивів не проведення такого перерахунку, оскільки зі змісту наданих відповідачем відомостей встановлено, що відповідачем проведено відповідний розрахунок пенсії позивача лише 31.10.2018р.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача щодо не проведення відповідного розрахунку пенсії позивача згідно до норм п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 в період з 01.10.2017р. по 31.10.2018р. (з урахуванням норм Закону №1058).

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що, наполягаючи на застосуванні при обчисленні пенсії за віком лише заробітної плати, отриманої за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відображеній у довідці №14/1197 від 24.11.2006р., позивач надає хибну оцінку Закону №1058, оскільки таких підстав відмова у проведенні позивачеві перерахунку пенсії відповідно до його заяви від 30.07.2018р., оформлена листом №М12331-18, №М12332-18 від 08.08.2018р. не містить, а в силу положень ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Є безпідставними доводи відповідача про те, що призначення (перерахунок) пенсії та відмова у її призначенні (перерахунку) є дискреційними повноваженнями пенсійного органу та суд не може підміняти пенсійний орган, втручатися у прийняття рішення та на свій розсуд розраховувати стаж, з огляду на те, що згідно до вимог ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку та адміністративний суд наділений повноваженнями згідно до вимог ст.ст. 2, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог позивача, обрати спосіб захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що слід зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.07.2018р. з урахуванням того, що відповідачем вчинена бездіяльність та заяву позивача взагалі не було розглянуто, оскільки лист відповідача від 08.08.2018р. не містить обґрунтувань відмови у перерахунку пенсії позивача.

За таких обставин, слід зобовязати відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач із заявою від 30.07.2018р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні згідно до абз.2 ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши бездіяльність відповідача щодо не проведення відповідного перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017р. по 31.10.2018р., а також і бездіяльність відповідача, проявлену при розгляді заяви позивача від 30.07.2018р., суд приходить до висновку, що відповідач, не провівши розрахунок пенсії позивача з 01.10.2017р. відповідно до п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 в період з 01.10.2017р. по 31.10.2018р., а також і не розглянувши заяву позивача від 30.07.2018р. в частині проведення такого перерахунку пенсії за матеріалами пенсійної справи позивача, а саме: із застосуванням середньомісячного заробітку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р. на підставі наявної в матеріалах пенсійної справи довідки, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено порушення вищенаведеною бездіяльністю відповідача прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.

При цьому, у даному випадку, з метою повного захисту порушеного права позивача слід вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.07.2018р. про перерахунок пенсії з 01.10.2017р. відповідно до п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) за матеріалами пенсійної справи позивача, а саме: із застосуванням середньомісячного заробітку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р. на підставі наявної в матеріалах пенсійної справи довідки та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні, оскільки саме зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача є належним способом захисту порушеного права позивача з урахуванням вимог ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Між тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні вищенаведеного перерахунку пенсії із застосуванням, наявної в матеріалах пенсійної справи довідки про заробітну плату №14/1197 від 24.11.2006р., виданої ВАТ Криворізький турбінний завод Констар та зобов'язати відповідача здійснити такий перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017р., оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту листа №М12331-18, №М12332-18 від 08.08.2018р., пенсійним органом взагалі не розглядалося питання щодо проведення такого перерахунку пенсії позивача саме на підставі вказаної довідки, рішення у цій частині відповідачем не приймалося, а, відповідно, право позивача ще не є порушеним, тому вказані позовні вимоги позивача є передчасними та не підлягають задоволенню згідно до ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що підлягають захисту лише порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб з боку субєктів владних повноважень.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення розрахунку пенсії ОСОБА_2 згідно до норм п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в період з 01.10.2017р. по 31.10.2018р. (з урахуванням норм Закону №1058).

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 30.07.2018р. про проведення перерахунку його пенсії згідно до норм п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за матеріалами пенсійної справи позивача, а саме: із застосуванням середньомісячного заробітку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р. на підставі наявної в матеріалах пенсійної справи довідки про заробітну плату №14/1197 від 24.11.2006р., виданої ВАТ Криворізький турбінний завод Констар.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 (50025, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) від 30.07.2018р. про проведення перерахунку його пенсії згідно до норм п.4-3, п.4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за матеріалами пенсійної справи позивача, а саме: із застосуванням середньомісячного заробітку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р. на підставі наявної в матеріалах пенсійної справи довідки про заробітну плату №14/1197 від 24.11.2006р., виданої ВАТ Криворізький турбінний завод Констар та прийняти обґрунтоване та вмотивоване рішення по суті заяви у відповідності до вимог пенсійного законодавства України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні згідно до вимог абз.2 ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва