Справа № 809/1908/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року № 857/2516/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі №809/1908/17 (суддя Шумей М.В., м.Івано-Франківськ) за його позовом до начальника Управління по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення особистого прийому громадян секретаріату Вищої ради правосуддя Максімової Вікторії Анатоліївни, голови Вищої ради правосуддя Бенедисюка Ігоря Михайловича, заступника глави Адміністрації Президента України Філатова Олексія Валерійовича та заступника керівника Приймальні Президента України Кокарєва Костянтина Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - суддя Верховного Суду у складі Кримінального касаційного суду Стефанів Надія Степанівна, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до начальника Управління по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення особистого прийому громадян секретаріату Вищої ради правосуддя Максімової В.А., (далі - ВРП, Начальник управління відповідно) голови ВРП Бенедисюка І.М., (далі - Голова ВРП) заступника глави Адміністрації Президента України Філатова О.В. (далі - Заступник Глави АПУ, ПУ відповідно) та заступника керівника Приймальні ПУ Кокарєва К.В. (далі - Заступник Керівника ППУ) в якому просив:

визнати протиправними дії Заступника Керівника ППУ щодо направлення скарги від 17.10.2017 (далі - Скарга) до ВРП;

зобов'язати Заступника Глави АПУ за наслідками розгляду Скарги представити ПУ мотивований висновок на підставі долучених до Скарги документів про скасування Указу ПУ «Про призначення суддів Верховного Суду» від 10.11.2017 №357/2017 (далі - Указ) в частині призначення на посаду судді Верховного Суду у складі Кримінального касаційного суду (далі - ВС ККС) Стефанів Н.С.;

зобов'язати Голову ВРП скерувати Скаргу на автоматизований розподіл для розгляду членом ВРП Скарги по суті;

визнати протиправними дії Начальника управління щодо розгляду Скарги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР), Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), Закону України «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII), Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» безпідставно не розглянули по суті Скаргу, у якій викладені причини незгоди скаржника з призначенням колишньої судді Апеляційного суду Івано-Франківської області (далі - Апеляційний суд) Стефанів Н.С. суддею ВС ККС. Зазначає, що Заступник Керівника ППУ в силу наданих повноважень зобов'язаний був скерувати Скаргу Заступнику Глави АПУ. Останній в свою чергу, зобов'язаний був розглянути Скаргу по суті та скласти мотивований висновок та надати для ознайомлення ПУ для того, щоб Глава держави не видавав та не підписував Указ. Після надходження Скарги до ВРП, така, на думку позивача, повинна була бути передана Головою ВРП на автоматизований розподіл для вирішення заявлених у ній порушень та прийняття рішення за наслідками розгляду вже колегіальним органом. Крім того, вказує, що Начальник управління при отриманні Скарги зобов'язана була скласти відповідну доповідну записку чи інший документ на ім'я Голови ВРП, про те, що акцентоване позивачем питання в поданій Скарзі не входить до компетенції начальника структурного підрозділу ВРП і що це прерогатива саме члена ВРП.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги посилається на обставини викладені в позові, та вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідачі у відзивах на апеляційну скаргу заперечують вимоги такої, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Разом з тим, апелянтом подано клопотання про перенесення розгляду справи на 15.02.2019, з тих підстав, що 08.02.2019 він перебуватиме у відрядженні на підтвердження чого долучено копію проїзного документа.

Проте, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, та вважає за необхідне зазначити, що апеляційний розгляд вказаної справи починаючи з 16.01.2019 неодноразово відкладався, в тому числі і на вимогу скаржника, який обґрунтовував свою відсутність перебуванням на стаціонарному лікуванні, а також заявленням необґрунтованого відводу окремим суддям зі складу вказаної колегії. На думку, апеляційного суду, вказані в сукупності обставини свідчать про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Крім того, у відповідності до частини другої статті 313 КАС неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях відповідачів відсутні порушення прав позивача в сфері публічних правовідносин, Скарга останнього розглянута на підставі, в межах повноважень відповідачів та у спосіб визначений законом.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.10.2017 позивачем подано до Заступника Глави АПУ Скаргу про вчинення всіх належних дій щодо недопущення призначення на посаду судді ВС ККС Стефанів Н.С., колишньої судді Апеляційного суду. В Скарзі йдеться про незгоду ОСОБА_1 з призначенням Стефанів Н.С. суддею ВС ККС (а.с.9-10).

25.10.2017 вказана Скарга на підставі частини третьої статті 7 Закону №393/96-ВР скерована Заступником Керівника ППУ до ВРП про, що відповідно також повідомлено скаржника (а.с.11).

01.12.2017 Начальником управління надана відповідь на Скаргу. У ній зазначено, що ВРП опрацьовано попередні звернення ОСОБА_1, зокрема і з аналогічних питань та відповідними листами надано відповіді, якими роз'яснено порядок призначення суддів на посади, здійснення дисциплінарного провадження стосовно судді, вимоги до скарги щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарної скарги), а також поінформовано про внесення ВРП подання ПУ про призначення на посади суддів ВС ККС, зокрема Стефанів Н.С. та повідомлено, що 10.11.2017 відповідно до Указу Стефанів Н.С. призначено на посаду судді цього суду (а.с.13).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 55 Основного Закону кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статтею 1 Закону №393/96-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (частина перша статті 5 Закону №393/96-ВР).

У відповідності до частини третьої статті 7 вказаного Закону якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Статтею 80 Закону №1402-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що призначення на посаду судді здійснюється ПУ на підставі та в межах подання ВРП, без перевірки додержання встановлених цим Законом вимог до кандидатів на посаду судді та порядку проведення добору чи кваліфікаційного оцінювання кандидатів.

Будь-які звернення щодо кандидата на посаду судді не перешкоджають його призначенню на посаду. Викладені в таких зверненнях факти можуть бути підставою для порушення ПУ перед компетентними органами питання про проведення в установленому законом порядку перевірки цих фактів.

За змістом частини першої статті 128 Конституції України, частин першої та другої статті 36 №1798-VIII призначення на посаду судді здійснюється ПУ за поданням ВРП. ВРП ухвалює рішення щодо внесення ПУ подання про призначення судді на посаду за результатами розгляду рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККСУ), до якої обов'язково додається особова справа (досьє) кандидата на посаду судді.

ВРП правосуддя може ухвалити рішення про відмову у внесенні ПУ подання про призначення судді на посаду відповідно до пункту 1 частини дев'ятнадцятої статті 79 Закону №1402-VIII тільки на підставі обґрунтованих відомостей, які були отримані ВРП в передбаченому законом порядку, якщо:

1) такі відомості не були предметом розгляду ВККСУ;

2) ВККСУ не дала належної оцінки таким відомостям в межах процедури кваліфікаційного оцінювання щодо відповідного кандидата (частина четверта статті 37 Закону №1798-VIII).

Частиною дев'ятнадцятою статті 79 Закону №1402-VIII визначено, що ВРП може відмовити у внесенні ПУ подання про призначення судді на посаду виключно з таких підстав:

1) наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата критерію доброчесності чи професійної етики або інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з таким призначенням;

2) порушення визначеного законом порядку призначення на посаду судді.

Підстави, зазначені у пункті 1 цієї частини, ВРП визначає, керуючись власною оцінкою обставин, пов'язаних із кандидатом на посаду судді, та його особистих якостей.

Відповідно до пункту 1 «Положення про Адміністрацію Президента України» затвердженого Указом ПУ від 02.04.2010 №504/2010 (далі - Положення-1) АПУ є постійно діючим допоміжним органом, утвореним ПУ відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції.

Згідно з підпунктом 20 пункту 4 Положення-1 АПУ організовує прийом громадян, які звертаються до ПУ, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських організацій (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає ПУ пропозиції щодо розв'язання порушених у них проблем.

Підпунктом 2 пункту 5 «Положення про Приймальню Президента України Адміністрації Президента України» затвердженого наказом Керівника Апарату АПУ від 28.09.2016 №27 (далі - Положення-2) визначено, що ППУ відповідно до покладених на неї завдань опрацьовує в установленому порядку та розглядає в межах своєї компетенції звернення громадян відповідно до законодавства, надсилає звернення за належністю для розгляду державними органами, органами місцевого самоврядування, громадським об'єднаннями, підприємствами, установами, організаціями, засобами масової інформації, посадовими особами відповідно до їх компетенції; передає в установленому порядку звернення, в яких порушуються питання, вирішення яких належить до виключних повноважень ПУ, для організації їх розгляду структурними підрозділами АПУ.

Враховуючи вищенаведені норми та зважаючи на те, що розгляд питання щодо призначення судді не здійснюється АПУ та ППУ, вказані органи та їх посадові особи не уповноважені давати будь-яку оцінку діяльності особи, яка претендує на посаду судді, суд першої інстанції вірно вказав, що в діях Заступника Глави АПУ, Керівника ППУ немає ознак, що порушили права позивача при зверненні до них із Скаргою.

Питання про ухвалення рішення щодо внесення ПУ подання про призначення судді на посаду або відмову у внесенні такого подання за результатами розгляду рекомендації ВККСУ віднесено до компетенції ВРП.

Разом з тим, відповідно до положень Закону №1402-VIII громадяни у яких наявні обґрунтовані доводи та належні докази щодо неправомірних на їх думку дій, рішень, наявність проступків судді мають право подавати до ВРП дисциплінарні скарги, які відповідно розглядаються на спеціальних засіданнях колегіально ВРП.

Вимоги до дисциплінарних скарг та порядок їх розгляду встановлено статтями 107-111 Закону №1402-VIII.

З матеріалів справи видно, що Скарга позивача подана у порядку Закону №393/96-ВР, що відповідно до пункту 2 наказу Голови ВРП від 09.11.2017 №105/0/1-17 «Про організацію роботи у Вищій раді правосуддя зі зверненнями та запитами на інформацію» розглянута Начальником управління відповідно до наданих їй згаданим наказом повноважень.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вище наведених процесуальних норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 8 лютого 2019 року.