Справа № 826/5653/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5653/18 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу опікуна в інтересах недієздатної ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року (повний текст складено 01 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом опікуна в інтересах недієздатної ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, в якому просив зобов'язати відповідача зняти з реєстрації ОСОБА_5 як особу, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності його підопічній ОСОБА_2

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що оскільки ОСОБА_5 втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, відповідач повинен був зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити в силі рішення суду першої інстанції, зазначаючи, що вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 буде можливо лише на підставі рішення суду у цивільній справі №757/21768/14-ц.

ОСОБА_4 також подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, зазначаючи про відсутність підстав для примусового зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_5

Відповідач та ОСОБА_5, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, як опікун в інтересах недієздатної ОСОБА_2 22 березня 2018 року звернувся до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в м.Києві державної адміністрації із заявою (а.с.31 т.1), в якій просив зняти з реєстрації ОСОБА_5, в зв'язку з втратою підстав на право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Листом від 29 березня 2018 року №105-105/ОП/Б-114/3-847 (а.с.32 т.1) позивача повідомлено про відсутність підстав для зняття з реєстрації місця проживання громадянки ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку щодо наявності житлового спору, який перебуває у провадженні Печерського районного суду м.Києва - цивільна справа №757/21768/14-ц за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району «Липкижитлосервіс» при Печерській районній в м.Києві державній адміністрації в особі виконуючого обов'язків директора Бикова Г., Печерського районного відділу ГУ ДМ України, третя особа: Служба у справах дітей Печерської в м.Києві районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, примусового зняття з реєстраційного обліку, а тому вирішення відповідачем питання про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 буде можливо лише на підставі рішення суду у вказаній цивільній справі.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст.19 КАС України Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років».

Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов'язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб'єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Таким чином, суду необхідно з'ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Спірні правовідносини стосуються права користування та розпорядження майном, а саме квартирою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, а позовні вимоги в даній справі спрямовані на зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 у зв'язку з втратою останньою права користування зазначеною квартирою. Отже, предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру АДРЕСА_1, вимоги ж до відповідача є похідними від них. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року №337/2535/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, з урахуванням правової позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду, спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст.319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині розгляду справи з порушенням правил юрисдикційної підсудності, колегія суддів доходить висновку що у відповідності до ч.1 ст.319 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, роз'яснивши позивачу його право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 319, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу опікуна в інтересах недієздатної ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом опікуна в інтересах недієздатної ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії - закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду для захисту своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма