Справа № 0840/4084/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0840/4084/18
суддя І інстанції - Конишева О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі №0840/4084 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про закриття виконавчого провадження від 15 серпня 2018 року ВП №5670227,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фесенко Юлії Володимирівни про закінчення виконавчого провадження від 15 серпня 2018 року ВП №5670227.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі №0840/4084 позовну заяву задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просило його скасувати та ухвалити нове рішення, в якому в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з огляду на фактичне виконання боржником судового рішення.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року в адміністративній справі №808/433/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки МВС України в Запорізькій області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії.

Так, постановою суду зобов'язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про прийняття на службу до Національної поліції в порядку і спосіб, встановлений п. 9 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» з винесенням наказу. Вказане судове рішення набрало законної сили 11.07.2018.

На виконання вказаного вище судового рішення, в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції в Запорізькій області вчинити певні дії, Запорізьким окружним адміністративним судом 21 серпня 2017 року видано виконавчий лист.

05 липня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фесенко Юлією Володимирівною на підставі вказаного вище виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП №5670227.

Так, пунктом 3 зазначеної Постанови, боржнику встановлено десятиденний строк для виконання рішення суду.

17 липня 2018 року за вх.№7578-03.4 надійшло повідомлення від боржника №236/15/01-2018 від 10 липня 2018 року про повне фактичне виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду, а саме зобов'язання ГУНП повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про його прийняття на службу до Національної поліції в порядку і спосіб, встановлений п.9 Розділу XI з винесенням наказу, до відкриття виконавчого провадження, а саме 07.08.2017 року.

До заяви боржником додано копію наказу №2518 від 07.08.2017 року про розгляд заяви (рапорту) ОСОБА_1 та повідомлення №3038/02/3-17 від 07.08.2017 адресоване ОСОБА_1 про повторний розгляд заяви (рапорту) ОСОБА_1 про його прийняття на службу до Національної поліції в порядку і спосіб, встановлений п.9 Розділу XI з винесенням наказу.

Враховуючи зазначене, 15 серпня 2018 року державним виконавцем виконавче провадження ВП №5670227 було закінчене на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який задовольнив позов, враховуючи наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 пунктом 1 статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404 визначеного, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою прав та обов'язків.

Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404 передбачає, серед іншого, обов'язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Також, частиною 3 статті 18 визначено права виконавця, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 63 Закону №1404 передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 частини 1 статті 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що виконавець зобов'язаний здійснювати примусове виконання рішень у відповідності до встановленого таким рішенням способу та порядку, для виконання покладених на нього обов'язків виконавець проводить перевірку виконання рішень. Рішення про закінчення виконавчого провадження приймається виконавцем лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі №808/433/16 було визнання безпідставною відмову у прийнятті ОСОБА_1 на службу до Національної поліції, звільненого зі служби в Ленінському РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області у зв'язку зі скороченням штату на підставі наказу ГУМВС України в Запорізькій області від 05.11.2015 року №434 о/с «По особовому складу».

Підставою для відмови у переведенні до Національної поліції стало те, що позивач у встановлений строк до ГУНП в Запорізькій області заяву про бажання проходити службу в поліції не подавав.

Водночас, судом першої інстанції при винесенні постанови від 27 квітня 2017 року у справі №808/433/16 встановлено факт звернення позивача до ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про прийняття на службу до поліції та рапортом, у встановлений п.9 Розділу ХІ (прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про Національну поліцію»

Судом також було встановлено, що ГУМВС України в Запорізькій області не вжило належних заходів щодо інформування позивача про перехід з міліції до поліції, у зв'язку з чим, останній був позбавлений можливості участі у процесі прийняття рішень про перехід з міліції до поліції.

У зв'язку з викладеним, постановою Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/433/16 було зобов'язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про прийняття на службу до Національної поліції в порядку і спосіб, встановлений п. 9 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» з винесенням наказу.

В свою чергу, відповідно до ХІ (прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Тобто законодавцем передбачено винесення відповідних наказів уповноваженим органом за наслідком розгляду заяви (рапорта) працівника міліції про перехід до Національної поліції.

Однак, боржник фактично не здійснив розгляд заяви (рапорту) позивача про прийняття на службу до Національної поліції.

Натомість наказом №2518 від 07.08.2017 року заяву (рапорт) ОСОБА_1 про прийняття на службу до Національної поліції взагалі залишено без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо передчасності винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки з наданими суду доказами не підтверджено фактичне виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21.08.2017 у справі №808/433/16 у повному обсязі та у спосіб, визначений таким судовим рішенням.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі №0840/4084 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова