Справа № 679/251/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/251/17

Головуючий у 1-й інстанції: Базарник Б.І.

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

12 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Шидловського В.Б. Іваненко Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018 року (рішення ухвалене суддею Базарником Б.І. в м.Нетішин, повний текст судового рішення складено 29 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.01.2018 року, просив суд зобов'язати відповідача в другій частині персональної електронної облікової картки позивача доповнити суму сплаченого єдиного внеску за відповідний місяць на суму заробітку (доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць на суму заробітку (доходу), та сплаченого позивачем єдиного внеску як суб'єктом підприємницької діяльності.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.02.2008 року Хмельницькою МСЕК йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання довічно, у зв'язку з чим позивачу призначено пенсію по інвалідності. В період з 01.08.2003 року по 2008 рік він був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та сплачував внески до Пенсійного фонду як за місцем роботи, так і з доходів від підприємницької діяльності. Позивач посилається на довідку Нетішинського відділення ОДПІ згідно якої сплата ним єдиного податку складає: 2003 рік - 122 грн., 2004 рік - 400 грн., 2005 рік - 19,12 грн., 2006 рік - 335 грн., 2007 рік - 555 грн. Крім того, у травні 2008 року безпосередньо на рахунки ПФУ ним сплачено 211,02 грн. як доплату до рівня мінімальних страхових внесків.

На підставі вказаного, позивач вважає, що в порушення ч.1 ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доходи від підприємницької діяльності, з яких сплачено єдиний податок до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії не враховані, хоча про їх наявність і суми відповідач знав.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповноти з'ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, про задоволення позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають положенням Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що відповідно до п.2 Постанови правління Пенсійного фонду України від 03.12.2013 №25-2 відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України за період до 01.01.2011 року з типовою формою скасування або коригування подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою платника.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 щодо ОСОБА_2 страхові внески сплачувались ним як фізичною особою - підприємцем у 2004 році в розмірі 39,38 грн., за інші періоди такі відомості відсутні. Вважають, що судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог та просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання позивач не прибув, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами встановлено, що позивач здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець з серпня 2003 року по серпень 2008 року та перебував на податковому обліку в Нетішинському відділенні Славутської ОДПІ. У період з 26.08.2003 року по 19.08.2008 року останній сплачував єдиний податок в наступних розмірах: 2003 рік - 122 грн., 2004 рік - 400 грн., 2005 рік - 19,12 грн., 2006 рік - 335 грн., 2007 рік - 555 грн. Вказане підтверджується копією довідки №6705/10/19-2821 від 07.07.2011 року, виданою заступником начальника Славутської ОДПІ Кознюком В.Д. (а.с.4).

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі-в редакції на час виникнення спірних правовідносин) загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

За змістом 1 ст. 14 вказаного Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Ч. 1, 3 ст. 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є, зокрема, страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Згідно Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління ПФУ №21-1 від 19.12.2003 року, платниками страхових внесків є: фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) (п.п.2.1.3); застраховані особи: фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) (п.2.2.3); особи, які забезпечують себе роботою самостійно, - займаються адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з отриманням доходу безпосередньо від цієї діяльності (п.п.2.2.5).

Згідно з ч. 2, 6 ст. 20 зазначеного Закону обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Поряд з цим, органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб, здійснюють облік коштів Накопичувального фонду на накопичувальних пенсійних рахунках (ч. 1 ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Відомості про осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 10, 12 - 15, 18 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу (ч. 6 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 3 статті 20 вищевказаного Закону передбачено перелік відомостей, які включаються до персональної електронної облікової картки, що заводиться на кожну застраховану особу.

Згідно п.2 ч.4 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Таким чином, законодавець визначив обов'язок подання відомостей про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб - безпосередньо страхувальниками, в тому числі фізичними особами - підприємцями.

Згідно п.2 Постанови правління ПФУ №25-2 від 03.12.2013 року відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України за період до 01.01.2011 року з типовою формою скасування або коригування подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою платника.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 ОСОБА_2 страхові внески сплачувались ним як фізичною особою-підприємцем у 2004 році в розмірі 39,38 грн. (а.с.5-6). За інші періоди такі відомості відсутні, оскільки останнім відповідні звіти до органів доходів і зборів управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин не подавались, із заявами щодо здійснення перевірок поданих ним відомостей як суб'єктом підприємницької діяльності не звертався, що у судовому засіданні не спростовувалось.

Враховуючи наведені норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обов'язок надання до органу Пенсійного фонду звітності про застрахованих осіб, сплата страхових внесків покладається саме на страхувальника. Водночас персоніфікований облік надходження страхових внесків, що здійснюється органами Пенсійного фонду, можливий за умови виконання страхувальниками вказаного обов'язку.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, починаючи з 01.01.2011 - дня набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування") облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Варто зазначити, що вказаний Закон аналогічним чином врегульовував спірні правовідносини, що й Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині обов'язку страхувальників подавати до органів Пенсійного фонду звітність про застрахованих осіб, сплату страхових внесків та персоніфікованого обліку надходження страхових внесків.

Розділом IV Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, зокрема, функції Пенсійного Фонду, права та обов'язки Пенсійного фонду та його територіальних органів.

Норми статей, що містяться у вказаному IV розділі Закону не містять таких повноважень у Пенсійного Фонду чи його органів як витребування у страхувальника звітності для внесення до системи персоніфікованого обліку відомостей про страхованих осіб за попередній період, про що обґрунтовано вказано судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 лютого 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Шидловський В.Б. Іваненко Т.В.