Справа № 806/2898/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/2898/18

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк Микола Миколайович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

06 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1

представників позивача - Андрійчук Л.І., Павлюка Д.В., Богудінової О.О.

представника відповідача - Крилова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року (суддя Семенюк М.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В :
В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування дисциплінарного стягнення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року позовні вимоги позивача задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 143-АГ від 20.03.2018 "Про результати службового розслідування" в частині, що стосується старшини ОСОБА_1 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт зазначає, що наказ про притягнення до відповідальності позивача приймався з урахуванням та у відповідності до вимог Дисциплінарного Статуту ЗСУ, у встановлені строки.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Позивач та його представники в судовому засіданні заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на скаргу, зазначивши, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте обгрунтовано, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом начальника Північного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 25.10.2017 № 506-ОС, старшину ОСОБА_1 призначено контролером майстром першої зміни комендантського відділення комендатури забезпечення.

07.03.2018 наказом № 126-АГ "Про призначення складу добового наряду" з 08 на 09 березня 2018 року призначено добовий наряд до складу якого, серед інших, входив помічник чергового комендатури забезпечення - ОСОБА_1 ..

Наказом Північного регіонального управління від 13.03.2018 № 132-АГ "Про призначення службового розслідування", наказано провести службове розслідування за фактом перебування контролера другої зміни комендантського відділення комендатури забезпечення старшини ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби у добовому наряді, яке мало місце 8 березня 2018 року.

Як вбачається з висновків службового розслідування, старшиною ОСОБА_1 було допущено порушення вимог ст.ст. 11, 12, 291 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, що виразилось в особистій недисциплінованості та порушенні вимог щодо військової дисципліни, залишенні місця несення служби на довгий час, залишення зброї, недбалому ставленні до службових обов`язків та не сприянні командуванню у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

На підставі висновку службового розслідування за фактом виявлення старшини ОСОБА_3 з ознаками вживання алкогольних напоїв під час несення служби у добовому наряді "Помічник чергового КПП" 08.03.2018., затвердженого начальником ПРУ ДПС України 19.03.2018, видано наказ "Про результати службового розслідування" від 20.03.2018 № 143-АГ, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана"; наказано на засіданні атестаційної комісії Північного регіонального управління розглянути питання щодо доцільності подальшого проходження служби ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з притягненням до дисциплінарної відповідальності та накладенням дисциплінарного стягнення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наказ від 20.03.2018 № 143-АГ в частині, що стосується ОСОБА_1 є протиправним і підлягає скасуванню. На думку суду, службове розслідування, на підставі якого прийнято спірний наказ, проведено необ`єктивно, висновки відповідача не свідчать про вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення або дій, які сприяли вживанню старшиною ОСОБА_3 алкогольних напоїв під час несення служби у добовому наряді.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 4, 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 12 даного Статуту передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до ст. 291 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усі військовослужбовці добового наряду повинні твердо знати, неухильно й сумлінно виконувати свої обов`язки, наполегливо домагаючись додержання розпорядку дня та правил внутрішнього порядку.

Без дозволу чергового частини військовослужбовці добового наряду не мають права припиняти чи передавати будь-кому виконання своїх обов`язків.

Про всі події, що сталися під час несення служби, а також обставини, які викликали зміни в порядку несення служби, військовослужбовці добового наряду повинні негайно доповідати черговому військової частини та своїм командирам (начальникам).

З матеріалів службового розслідування судом встановлено, що позивач, 08.03.2018 близько 15:00 звернувся до помічника чергового частини (чергового комендатури забезпечення) ОСОБА_4 з проханням про вихід за межі регіонального управління до магазину, на що прапорщик ОСОБА_4 відповів, щоб ОСОБА_5 сам звернувся до чергового частини з даним проханням. Після отримання дозволу від полковника ОСОБА_6 на вихід за межі частини, ОСОБА_5 , здавши зброю та боєприпаси помічнику чергового частини (чергового комендатури забезпечення) ОСОБА_4 , пішов до магазину та повернувся за декілька хвилин з кавою та пляшкою солодкої води. Потім позивач одразу пішов пити каву до спального приміщення комендатури забезпечення, весь цей час зброя позивача знаходилась біля прапорщика ОСОБА_4 , який знаходився на своєму робочому місці та знав про місценаходження позивача.

Таким чином, слідує висновок, що позивач припинив виконання своїх обов`язків з дозволу чергового частини, даний факт підтверджується висновком службового розслідування та поясненнями ОСОБА_4 .. При цьому, слід врахувати, що помічник чергового частини (чергового комендатури забезпечення), якому на той час підпорядковувався позивач знав, де в період з 15:00 до 16:00 08.03.2018 знаходився позивач, за його пересуванням ОСОБА_4 спостерігав, ведучи нагляд за камерами відеоспостеження; зброя позивача знаходилась на зберіганні у помічника чергового частини; спальне приміщення комендатури забезпечення знаходиться на території частини, в якій ніс добовий наряд позивач.

Слід зауважити, що в обов`язки помічника чергового комендатури забезпечення як і чергового комендатури забезпечення входить здійснення постійного відеоспостереження за територією військового містечка, яке ведеться за робочим місцем чергового комендатури забезпечення, що сторонами не заперечується.

Таким чином, як встановлено під час судового розгляду справи, відповідно до матеріалів службового розслідування, позивач, 08.03.2018 біля 15-00 вийшов на 5-10 хвилин за територію частини з дозволу керівництва, залишивши зброю своєму безпосередньому начальнику в добовому наряді прапорщику ОСОБА_4 , який залишався на своєму робочому місці та знав де після повернення до частини до 16-00 знаходився позивач (за місцем несення служби добовим нарядом). Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що висновки службового розслідування відносно позивача не відповідають фактичним обставинам справи та є необ`єктивними, оскільки матеріали цього розслідування не свідчать про порушення позивачем військової дисципліни.

Що стосується дотримання порядку проведення службового розслідування відновно позивача, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої Наказом Адміністрації Держприкордонслужби України 14.02.2005 № 111, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 р. за № 261/10541 (далі - Інструкція), рішення про проведення службового розслідування приймається начальником (командиром), який має право видавати письмові накази та притягати підлеглого військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Службове розслідування призначається письмовим наказом. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, мета та термін проведення, а також посадова особа (особи), якій (яким) доручено його проведення.

Пунктом 17 Інструкції передбачено, що розслідування має встановити: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Таким чином, службове розслідування, призначене письмовим наказом щодо конкретної особи, проводиться саме стосовно дій (бездіяльності) тієї особи, що зазначена в наказі про призначення службового розслідування.

Судом встановлено, що наказом Північного регіонального управління від 13.03.2018 № 132-АГ "Про призначення службового розслідування" наказано провести службове розслідування за фактом перебування контролера другої зміни комендантського відділення комендатури забезпечення старшини ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби у добовому наряді, яке мало місце 8 березня 2018 року, тобто відповідачем службове розслідування повинно було проводитись саме щодо ОСОБА_3 та не охоплювати дії (бездіяльність) інших військовослужбовців. При цьому, службовим розслідуванням не встановлено, що дії позивача сприяли вживанню старшиною ОСОБА_3 алкогольних напоїв під час несення служби у добовому наряді, з приводу чого воно було призначено.

Крім того, відповідно до п. 32 Інструкції, наказ (витяг з наказу в частині, що його стосується) про притягнення до відповідальності посадовою особою, визначеною в наказі, доводиться до відома особи (осіб) під розписку із зазначенням дати доведення.

Проте, зі спірного наказу, не вбачається, що він був доведений до відома позивачу, даний факт відповідачем не спростовано.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обгрунтованим висновки суду першої інстанції, що службове розслідування відносно позивача проведено необ`єктивно, з порушенням встановленого законом порядку, а наказ від 20.03.2018 № 143-АГ в частині, що стосується ОСОБА_1 є протиправним і підлягає скасуванню.

Таким чином, підсумовуючи викладене, колегія суддів, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки останній всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 лютого 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.