Справа № 814/1288/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 р. м. ОдесаСправа № 814/1288/18

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державного підприємства "Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному Управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області, а саме: визнання протиправними дії щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 щодо приватизації земельної ділянки державної власності для ведення садівництва в садовому товаристві «Судобудівник»; зобов'язання вчинити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 грудня 2017 року щодо приватизації земельної ділянки та прийняти рішення в порядку ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 20 грудня 2017 року щодо прийняття рішення у відповідності до ч. 1 та 2 ст. 118 ЗК України про приватизацію земельної ділянки; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, з урахуванням вимог ч. 1 та 2 ст. 118 ЗК України, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20 грудня 2017 року про прийняття рішення про приватизацію земельної ділянки площею.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позивних вимог, так як відповідачем правомірно відмовлено у задоволені заяви щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів та нормативно-правових актів..

При цьому, апелянт вважає, що позивачем не подавалась заява про приватизацію земельної ділянки.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із двома заявами, а саме: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтовною площею 0,04 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного (населених) пункту, яка знаходиться на території Кіровської сільської ради Миколаївської області; про прийняття рішення у відповідності до ч. 1 та 2 ст. 118 ЗК України про приватизацію земельної ділянки площею 0,04 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного (населених) пункту, яка знаходиться на території Кіровської сільської ради Миколаївської області.

При цьому, листом від 08 лютого 2018 року № П-1112/2-498/0/20-18-СГ позивача повідомлено про те, що місце розташування бажаної земельної ділянки відсутнє в переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність у IV кварталі 2017 року та І квартал 2018 року.

В свою чергу, не погоджуючись з отриманою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про визнання протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області щодо розгляду заяви позивача про приватизацію земельної ділянки, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 118 ЗК України, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

В свою чергу, згідно ч. 11 ст. 118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивач звернувся до територіального органу Держгеокадастру із заявою про приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у його користуванні, з урахуванням наявних у нього технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір відповідної земельної ділянки.

При цьому, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом позивачем зазначено, що територіальним органом Держгеокадастру не розглянуто поданої ним заяви щодо приватизації земельної ділянки (а.с. 78), а лише надано відповідь про неможливість надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою (а.с. 77).

В свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, а також обґрунтовуючи помилковість висновків суду першої інстанції, територіальним органом Держгеокадастру зазначається, що у межах спірних правовідносин позивач просив надати саме дозвіл на виготовлення землеустрою, що підтверджується копією відповідної заяви позивача (а.с. 75).

Між тим, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом першої інстанції вірно встановлено, що у день виникнення спірних правовідносин, а саме 20 грудня 2017 року, позивачем подано до Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області дві вищевказані заяви.

При цьому, із зібраних доказів у справі вбачається, що територіальним органом Держгеокадастру надано відповідь лише на заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправного характеру допущеної суб'єктом владних повноважень бездіяльності, а як наслідок погоджується з його висновком про необхідність зобов'язання останнього розглянути відповідну заяву позивача про приватизацію земельної ділянки.

В свою чергу, колегія суддів критично відноситься до посилань Держгеокадастру на той факт, що позивачем не подавалось заяви про приватизацію земельної ділянки, так як на наявній у матеріалах справи заяві позивача зазначено вхідний реєстраційний номер Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Крім того, колегія суддів вважає, що факт проставлення однакових реєстраційних номерів на заявах позивача, а також факт реєстрації заяви позивача про приватизацію земельної ділянки у якості додатку до заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, не звільняє суб'єкта владних повноважень від обов'язку розгляду обох заяв позивача у встановленому ЗК України порядку.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.