Справа № 160/9117/18
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 січня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9117/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

про стягнення недоплаченої пенсії, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (далі по тексту - Правобережне ОУПФУ в м. Дніпрі) про стягнення недоплаченої пенсії, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного ОУПФУ в м. Дніпрі про стягнення недоплаченої пенсії, зобов'язання вчинити певні дії повернутий позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, 20 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягають в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог пункту 1 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме скаржником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі (а.с.6) не вірно зазначено найменування суду апеляційної інстанції, з порушенням вимог пункту 3 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме скаржником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв'язку та електронну пошту скаржника ОСОБА_1, з порушенням вимог пункту 4 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме скаржником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено повне найменування інших учасників справи, їх місцезнаходження, з порушенням вимог пункту 8 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме скаржником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначена дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується, з порушенням вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме скаржником ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору або документ в підтвердження звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, з порушенням вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме скаржником ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано копію апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою судді Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року залишена без руху, у зв'язку з не відповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України та скаржнику ОСОБА_1 надано строк на їх виправлення протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: скаржнику ОСОБА_1 пропонувалось протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху вірно зазначити найменування суду апеляційної інстанції, вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв'язку та електронну пошту скаржника ОСОБА_1, повне найменування інших учасників справи, їх місцезнаходження, дату отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується, а також надати суду апеляційної інстанції документ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом та копію апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 28 січня 2019 року та 31 січня 2019 року від скаржника ОСОБА_1 на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшли заява про усунення, на думку скаржника ОСОБА_1, недоліків апеляційної скарги, та виправлена, на думку скаржника ОСОБА_1, апеляційна скарга, відповідно, однак ухвала судді Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року скаржником ОСОБА_1 виконана частково, зазначені недоліки скаржником ОСОБА_1 усунені частково, з яких вбачається, що скаржник ОСОБА_1 вірно зазначив найменування суду апеляційної інстанції, вказав номер і серію паспорта, номери засобів зв'язку та повідомив суд апеляційної інстанції, що інших засобів зв'язку немає.

Однак, в порушення вимог пункту 4 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником ОСОБА_1 знов ж таки не зазначено повне найменування інших учасників справи, їх місцезнаходження, в порушення вимог пункту 8 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником ОСОБА_1 повторно не зазначена дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується, в порушення вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником ОСОБА_1 повторно не надано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на підтвердження сплати судового збору, а також в порушення вимог пункту 2 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником ОСОБА_1 знов ж таки не надано копію апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Натомість, скаржник ОСОБА_1 в заяві та у виправленій апеляційній скарзі повторно посилається на пункт 6 частини 1 статтю 5 та пункт 13 частини 3 статтю 2 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ (далі по тексту - Закон України № 3674-VІ), в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, повторно зазначаючи, що, на його думку, «За моє позовною заявою та даною апеляційною скаргою посадові особи держави, шляхом фабрикування закону причинили мені значну шкоду» (текст збережено мовою оригінала).

Крім того, звертаємо увагу на те, що жодних клопотань про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат від скаржника ОСОБА_1 ані заява від 28 січня 2019 року, ані виправлена апеляційна скарга від 31 січня 2019 року не містять, інших клопотань про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат адресу Третього апеляційного адміністративного суду також не надійшло.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що доводи скаржника ОСОБА_1, вказані в заяві від 28 січня 2019 року та у виправленій апеляційній скарзі від 31 січня 2019 року з приводу того, що скаржник ОСОБА_1, нібито, звільнений на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 та пункту 13 частини 3 статті 2 Закону України № 3674-VІ, в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Приписами частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд апеляційної інстанції повторно вказує, що питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Також, виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 статті 3 Закону України 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Статтею 5 Закону України 3674-V, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, також встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Приписами пункт 6 частини 1 статті 5 Закону України № 3674-VІ, в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, скаржником ОСОБА_1 до заяви від 28 січня 2019 року та до виправленої апеляційної скарги від 31 січня 2019 року не надано суду апеляційної інстанції жодних доказів наявності обставин щодо вчинення «посадовими особи держави, шляхом фабрикування закону» кримінального правопорушення стосовно скаржника ОСОБА_1, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, як і не надавались докази звернення скаржника до належних органів щодо вирішення питання притягнення винних, на його думку, осіб у цей період та докази відмови щодо вирішення питання притягнення винних, на його думку, осіб.

Додатки 1 та 2 до позовної заяви, зокрема, лист Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 30 січня 2018 року Б 01-1/18 та лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04 червня 2018 року Б 7203-18, які скаржник ОСОБА_1 надав, як докази звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції не приймає, як належний доказ вчинення посадовими особами кримінального правопорушення, що, відповідно, не є підставою для звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України № 3674-VІ.

Що стосується посилання скаржника ОСОБА_1 на пункт 13 частини 3 статті 2 Закону України № 3674-V, в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, зазначаємо наступне:

Стаття 2. Платники судового збору

1. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина перша статті 2 із змінами, внесеними згідно із Законом № 590-VII від 19.09.2013\

Звертаємо увагу скаржника ОСОБА_1 на тому, що частини другої, як і частини третьої стаття 2 Закону України № 3674-V, в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, не містить взагалі, тому суду апеляційної інстанції не зрозуміло посилання скаржника ОСОБА_1 у виправленій апеляційній скарзі від 31 січня 2019 року на пункт 13 частини 3 статті 2 Закону України № 3674-V, в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Отже, вказана норма статті також не передбачає пільг по сплаті судового збору для скаржника ОСОБА_1, а відтак повторно зазначаємо, що скаржника ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинен сплачувати судовий збір.

До того ж, звертаємо увагу скаржника ОСОБА_1 на тому, що вказані доводи скаржника ОСОБА_1 вже були досліджені судом апеляційної інстанції в ухвалі від 14 січня 2019 року, яким надано оцінку та наведено обґрунтування їх неприйняття судом апеляційної інстанції.

Інших доводів щодо несплати судового збору, в наданих заяві від 28 січня 2019 року та виправленій апеляційній скарзі від 31 січня 2019 року, відповідно, скаржником ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не наведено.

Між тим, слід зазначити, що вищезазначені заява від 28 січня 2019 року та виправлена апеляційна скарга від 31 січня 2019 року складені неприйнятою для листування мовою, викладена в не коректній та образливій формі, містить слова, які мають брутальний характер і виражають явну неповагу до суду та суддів, які є носієм судової влади. Такі звернення, відповідно до чинного законодавства, не підлягають розгляду, оскільки, відповідно до положень статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки та частиною 1 статті 6 Закону України «Про звернення громадян», передбачено, що громадяни мають право звертатися до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, посадових осіб українською чи іншою мовою, прийнятною для сторін.

Станом на 31 січня 2019 року включно недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Враховуючи наявність вказаних недоліків, не зазначення повного найменування інших учасників справи, їх місцезнаходження, дати отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується, відсутність документа про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на підтвердження сплати судового збору та копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи станом на 31 січня 2019 року включно, дана адміністративна справа не може бути розглянута Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у даній адміністративній справі підлягає поверненню скаржнику ОСОБА_1

Керуючись статтями 169, 298, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про стягнення недоплаченої пенсії, зобов'язання вчинити певні дії - повернути ОСОБА_1.

Роз'яснити скаржнику, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай