Справа № 826/5573/16
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 826/5573/16

адміністративне провадження № К/9901/14174/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 826/5573/16

за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Троян Н. М., Бужак Н. П., Костюк Л. О.) від 18 січня 2018 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» про нікчемність банківського вкладу (депозиту) від 17 січня 2015 № 005-28548-170115 укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Дельта Банк», та застосування наслідків недійсності (нікчемності) правочину, яке оформлене наказом від 16 вересня 2015 року № 813 (зі змінами згідно наказу від 22 вересня 2015 року № 836);

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору банківського вкладу (депозиту) від 17 січня 2015 року № 005-28548-170115 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (у межах гарантованої суми відшкодування - 200000,00 грн.).

2. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що уповноваженою особою безпідставно не включено його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду, оскільки у відповідача були відсутні підстави для визнання нікчемним договору банківського вкладу, укладеного між ним та ПАТ «Дельта Банк».

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича, оформлене наказом від 16 вересня 2015 року № 813 (зі змінами згідно наказу від 22 вересня 2015 року № 836), про нікчемність банківського вкладу (депозиту) від 17 січня 2015 року № 005-28548-170115 укладеного між ОСОБА_2 і публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та застосування наслідків недійсності (нікчемності) правочину.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору банківського вкладу (депозиту) від 17 січня 2015 року № 005-28548-170115 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми відшкодування.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року задоволено апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича.

Скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 01 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року залишити в силі.

6. Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2018 року відкрито провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено десятиденний строк з моменту отримання копії зазначеної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

7. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2019 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження на 08 лютого 2019 року.

8. Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2019 року розгляд справи відкладено на 11 лютого 2019 року, у зв'язку з відсутністю складу колегії суддів.

9. Станом на 11 лютого 2019 року відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 005-28548-170115, за умовами якого позивач розміщує вклад у розмірі 190000,00 грн., на строк по 17 квітня 2015 року включно, із виплатою процентів.

11. Також позивач та Банк підписали додаткову угоду № 1 від 17 січня 2015 року до договору банківського вкладу (депозиту) № 005-28548-170115, згідно якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення сторонами цього Договору.

12. Згідно з платіжним дорученням № 44483925 від 17 січня 2015 року грошові кошти в сумі 190000,00 грн. були перераховані на вкладний (депозитний) рахунок позивача НОМЕР_1 з рахунку ОСОБА_5.

13. 02 березня 2015 року Правління Національного банку України постановою № 150 віднесло ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

14. Згідно витягу з протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» від 15 вересня 2015 року та наказу уповноваженої особи застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, у тому числі договору № 005-28548-170115, з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

15. Відповідно до повідомлення від 14 грудня 2015 року № 05-3195740 ОСОБА_2 повідомлено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) № 005-28548-170115 від 17 січня 2015 року, укладеного між ним та ПАТ «Дельта Банк», згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

16. 02 жовтня 2015 року Національний банк України прийняв постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Того ж дня виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Кадирова В. В., строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

17. У зв'язку з наведеним, відповідач не подав до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

18. Вважаючи протиправними дії відповідачів, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що законодавчими актами України не встановлено заборони банку після визнання його проблемним, укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти. Крім того, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею, відтак позивач не міг знати про віднесення Банку до категорії проблемних.

20. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що уповноваженою особою не надано доказів, що дії ОСОБА_5, з власного банківського рахунку якого надійшли кошти на рахунок ОСОБА_2, суперечать закону. Отже, доводи уповноваженої особи щодо нікчемності договору банківського вкладу № 005-28548-170115 від 17 січня 2015 року з мотивів перерахування коштів на рахунок позивача іншою фізичною особою, не ґрунтуються на нормах законодавства. Також, уповноваженою особою не надано доказів наявності інших підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, внаслідок яких правочин ОСОБА_2 з ПАТ «Дельта Банк» є нікчемним.

21. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції дійшов висновку, що оскільки між банком і ОСОБА_2 17 січня 2015 року укладено договір банківського вкладу, який віднесено уповноваженою особою Фонду Наказом № 813 від 16 вересня 2015 року до нікчемних правочинів у зв'язку з тим, що умови вказаного договору передбачають платіж з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, що відповідає вимогам п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, то уповноважена особа Фонду, не включивши позивача до переліку, діяла правомірно.

22. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що договір банківського вкладу № 005-28548-170115 від 17 січня 2015 року було укладено під час дії заборони, встановленої Постановою Національного банку України від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорій проблемних», відтак помилковим є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, оскільки у зв'язку з перерахуванням коштів від третьої особи на рахунок позивача було здійснено надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, вважає його необґрунтованим та такими, що підлягає скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

24. Зокрема, скаржник зазначив, що відповідно до ст. 75 Закону №4452-VI, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею, а тому ОСОБА_2, як стороні правочину не було відомо та могло бути відомо про будь-які додаткові обмеження та вимоги щодо укладання правочинів.

25. Також скаржник зазначив, що негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів (вкладників), тому ОСОБА_2 не може нести відповідальності за дії (бездіяльність) фінансової установи та зазнавати будь-яких негативних їх наслідків.

26. Крім того, скаржник зазначив, що уповноваженою особою не доведено належними та допустимими доказами, що переваги (пільги), прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку, за договором банківського вкладу (депозиту) № 005-28548-170115 від 17 січня 2015 року отримав або сам вкладник або інший кредитор за рахунок вкладника, що стало підставою для визнання даного правочину нікчемним. Твердження уповноваженої особи є лише припущенням, на якому доказування не може ґрунтуватися під час розгляду справи.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

28. Стосовно правомірності дій уповноваженої особи Фонду щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, колегія суддів зазначає наступне.

29. Законом № 4452-VI установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

30. Відповідно до ст. 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

31. Згідно ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

32. Колегія суддів зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).

33. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

34. Згідно ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, (…), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, (…). Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

35. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

36. Згідно п. 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

37. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) № 005-28548-170115 від 17 січня 2015 року та на відповідному рахунку позивача розміщено грошові кошти на загальну суму 190000,00 грн. Отже, у розумінні закону, ОСОБА_2 є вкладником.

38. Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок відбулись 17 січня 2015 року, до початку віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року).

39. Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому, уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до норм Закону № 4452-VI.

40. Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а (провадження № 11-886апп18).

41. Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

42. Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 005-28548-170115 від 17 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», колегія суддів зазначає наступне.

43. Згідно ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

44. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними на підставі закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

45. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі закону (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «Дельта Банк» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

46. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 819/353/16 від 04 липня 2018 року.

47. Також, колегія суддів звертає увагу, що положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI не можуть бути застосованими до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови договору не передбачають обов'язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

48. Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

49. Отже, права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

50. Встановлена правова природа зазначено наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», відтак не може бути розглянуто у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

51. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених ст. 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядами за правилами адміністративного судочинства.

52. Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року підлягає скасуванню. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем слід скасувати та закрити провадження в цій частині, в решті - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича, оформлене наказом від 16 вересня 2015 року № 813 (зі змінами згідно наказу від 22 вересня 2015 року № 836), про нікчемність банківського вкладу (депозиту) від 17 січня 2015 року № 005-28548-170115 укладеного між ОСОБА_2 і публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та застосування наслідків недійсності (нікчемності) правочину, скасувати, а провадження в цій частині закрити.

В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб