Справа № 815/2197/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2197/18

Категорія: 8.2 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Семенюк Г.В.

- Шляхтицький О.І.

при секретарі Алексєєвій Н.М.

за участю представника скаржника ОСОБА_2

представника відповідача Садаркінової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року прийнятого у відкритому судовому засіданні о 09:52 год. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2018 року ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивач/скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2018 року №Ф-15766-17.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 310 КАС України справу розглянуто у судовому засіданні.

Обставини справи.

Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-15766-17 від 12 лютого 2018 року, якою зобов'язано позивача сплатити борг по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 3370, 94 грн. - недоїмка (а.с. 13).

Позивач не погодився з правомірністю зазначеної вимоги та оскаржив її в адміністративному порядку до ДФС України зазначивши про протиправність вказаної вимоги.

Однак, рішенням ДФС України №4793/М/99-99-11-02-02-25 від 03 квітня 2018 року скаргу позивача залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-15766-17 від 12 лютого 2018 року - без змін (а.с. 30.

Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та не доведеності позовних вимог.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції не правильним та таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) та Податковому кодексу України (надалі по тексту - ПК України).

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п. 4, 5, 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1, ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що в них містяться платіжні доручення та виписки засвідчені печаткою банку, які були надані до суду позивачем та які, на думку колегії суддів, є підтвердженням того, що ОСОБА_4 перерахував необхідну суму ЄСВ до бюджету.

В розрахунку ці відомості платіжних доручень та виписок банку було лише систематизовано для зручності сприйняття.

Вказаний факт перерахування позивачем ЄСВ до бюджету у розмірах вказаних у платіжних дорученнях відповідачем у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не спростовано.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Більш того, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача не зміг пояснити походження боргу ОСОБА_4 по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до якого Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-15766-17 від 12 лютого 2018 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення від 06 вересня 2018 року в порушення вимог ст.73 КАС України, не взяв до уваги подані позивачем належні докази.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову у зв'язку з тим, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятої ним оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-15766-17 від 12 лютого 2018 року.

Статтею 317 КАС України встановлено, що підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що судом попередньої інстанції при винесенні вказаного рішення порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Таким чином керуючись п.п.1, 4 ч.1 ст. 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій від 07 травня 2018 року №835 та від 11 жовтня 2018 року №2 про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом та апеляційною скаргою ОСОБА_4 підлягають поверненню грошові кошти в загальній сумі (1410 + 2115) 3525 грн.

Керуючись ст.ст. 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2018 року №Ф-15766-17.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (код РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 3 525 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складений та підписаний 11 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.