Справа № 520/159/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

11 лютого 2019 р. Справа № 520/159/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Харківського національного університета Повітряних Сил імені І. Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79, м. Харків, 61023, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 20.12.2017 по 21.02.2018;

- зобов'язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені І. Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 20.12.2017 по 21.02.2018.

Ухвалою суду від 14.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

05.02.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, обґрунтоване тим, що середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні не входить до фонду оплати праці та не є складовою заробітної плати (грошового забезпечення), а виплата середнього заробітку носить компенсаторний характер та за своєю природою споріднена із неустойкою, має характер штрафних санкцій для роботодавця. Представник відповідача вважає, що за її стягненням потрібно звертатися до суду, використовуючи загальний строк для подачі позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на наведене, суд розглядає заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач проходив дійсну військову службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені І. Кожедуба на посаді начальника факультету по роботі з особовим складом Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба, та був звільнений зі служби 30.11.2017.

18.01.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації за неотримане речове майно.

Харківський національний університет Повітряних Сил імені І. Кожедуба виплатив позивачу компенсацію за неотримане речове майно 21.02.2018.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 09.01.2019.

Щодо строку звернення до суду з цим позовом, у позовній заяві зазначено, що на думку представника позивача, шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом не може бути застосований, оскільки спірні правовідносини пов'язані з несвоєчасним розрахунком при звільненні, тому, на думку представника позивача, в силу приписів ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду з цими позовом до цих спірних правовідносин не застосовується. Додатково міститься посилання на правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 26.10.2016 по справі № 6-1395-цс16 та на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 по справі № 646/6250/17.

Вирішуючи питання щодо застосування строків звернення до суду із цим позовом, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є саме наявність або відсутність підстав для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв'язку з несвоєчасною виплатою компенсації вартості неотриманого речового майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Питання ж виплати грошової компенсації замість неотриманого речового майна регламентовано іншою статтею вказаного Закону. Так, згідно з ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п. 3.9. п. 3 «Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13.01.2004 N 5 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713, суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні, не входять до фонду оплати праці.

Отже, компенсація вартості неотриманого речового майна не входить до складу як грошового забезпечення військовослужбовців, так і не може бути прирівняна до заробітної плати, тому до неї не може застосовуватися трудове законодавство, яке регламентує саме порядок звернення до суду з позовами про стягнення заробітної плати.

Щодо посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №646/6250/17, суд зазначає, що в цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію стосовно незастосування строку звернення до суду у разі заявлення вимог про стягнення складових заробітної плати (як нарахованих так і ні), які не були виплачені, з одночасним заявленням вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів.

У цій справі за позовом ОСОБА_1 сума компенсації за неотримане речове майно була виплачена позивачу у лютому 2018 року, отже, питання строку звернення до суду не стосується виплати грошового забезпечення позивача при його звільненні.

На підставі викладеного, суд не бере до уваги посилання представника позивача в позовній заяві на приписи ч. 2 ст. 233 КЗпП України, правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 26.10.2016 по справі № 6-1395-цс16 та у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 по справі № 646/6250/17, оскільки вони стосуються стягнення заробітної плати. При цьому позовні вимоги стосуються середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Судом встановлено, що позивач в день фактичної виплати компенсації 21.02.2018 дізнався про порушення його прав, з яким він пов'язує підставу заявленого позову, однак з даним позовом звернувся до суду тільки 09.01.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 4. ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на наведене, враховуючи безпідставну позицію представника позивача, викладену в позовній заяві, щодо незастосування до спірних правовідносин строку звернення до суду, суд приходить до висновку, що подане представником відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку зі пропуском строку звернення до суду є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Харківського національного університета Повітряних Сил імені І. Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79, м. Харків, 61023, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 11.02.2019.

Суддя Білова О.В.