Справа № 520/33/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 лютого 2019 р. № 520/33/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ділбаряна А.А.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_2, відповідача - Ткаченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ) про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_4, з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018 та стягнути з відповідача суму сплаченого штрафу.

Ухвалою суду від 08.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.12.2018 вона отримала копію акту №036759 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.03.2018 разом з супровідним листом. На підставі зазначеного акту відповідачем відносно позивача складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 013734, якою було стягнуто з позивача штраф у розмірі 1700 грн. Позивач вважає зазначену протиправною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, посилаючись на те, що, позивач не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", а є лише власником транспортного засобу, який передала у строкове платне користування третім особам. Також, позивач посилалася на те, що її не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи про правопорушення, у зв'язку з чим вона була позбавлена можливості своєчасно надати докази непричетності до правопорушення. Таким чином, позивач вважає, що її необґрунтовано притягнуто до відповідальності, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Представник позивача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_2, в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті Ткаченко Л.М. - в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та є власником транспортного засобу RENAULT PREMIUM 440.19, державний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

16.03.2018 контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, на підставі наказу Укртрансбезпеки № 234 від 07.03.2018, яким затверджено Графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 12.03.2018 по 18.03.2018 та відповідно до направлення на перевірку № 011090 від 13.03.2018, на 86 км а/д М-06 «Київ - Чоп» проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів.

В ході проведеної перевірки водієм транспортного засобу ОСОБА_1 надано посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, зокрема, свідоцтво про реєстрацію сідлового тягача марки RENAULT PREMIUM 440.19, державний номер НОМЕР_2, НОМЕР_3 (а.с. 25-26).

За результатами вказаної рейдової перевірки складено акт від 16.03.2018 № 036759, в якому зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з внутрішніх вантажних перевезень небезпечного вантажу згідно ТТН №3112 від 15.03.2018 без проходження медичного огляду, через що порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», - перевезення без індивідуальної контрольної картки водія, без протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено наказ МТЗУ №340 від 07.06.20210, без інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.04.2018 №013734, якою застосовано до позивача штраф у розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішенням, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність, прийнятої постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу від 24.04.2018 №013734, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється - Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі за текстом - Положення № 103).

Відповідно до п. 1 Положення № 103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до п. 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

З огляду на викладене, Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання.

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов'язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов'язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 24.06.2010 N 385, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 р. за N 946/18241(далі за текстом - Інструкція № 385), у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні:

- адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам'яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР (994_016), - "калібрування";

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР (994_016);

- технічне обслуговування тахографа - технічні операції з приведення тахографа у робочий стан відповідно до інструкції його виробника, які включають активацію, зчитування даних цифрового тахографа, періодичні перевірки, ремонт, заміну тахографа або пов'язаного з ним устаткування, адаптацію тахографа до транспортного засобу

Згідно з п.п. 2.4-2.8 Інструкції № 385, транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно з п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 07.06.2010 N 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за N 811/18106 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Таким чином, з огляду на те, що водій не надав під час проведення рейдової перевірки: індивідуальну контрольну книгу, яка має вестися водієм у випадку, якщо транспортний засіб не обладнаним тахографом або протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, доказів проходження медичного огляду водієм, а також письмових інструкцій на випадок аварії або надзвичайної ситуації відповідачем було складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018.

Відповідно до п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Враховуючи, що позивач зареєстрований у Харківській області, акт № 036759 від 16.03.2018 було направлено на розгляд до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

06.04.18 відповідно до Списку згрупованих поштових відправлень № 4436 позивачу було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення акт № 036759 від 16.03.2018 та викликано її на 24.04.2018. Повідомлення було повернуто на адресу Управління Укртрансбезпеки у Харківській області з зазначенням причини невручення поштового відправлення "за закінченням строку зберігання".

Крім того, зі змісту вказаного поштового відправлення вбачається, що зазначене повідомлення було направлено саме на адресу, за якою позивач зареєстрований як суб'єкт господарювання, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та заздалегідь, з урахуванням необхідного для поштового перебігу часу.

В свою чергу, позивачем не наведено жодної обставини та не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість отримання ним повідомлення про час і місце розгляду справи.

Відповідно до положень п. 27 Порядку № 1567, у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Оскаржувану постанову, винесену за результатами розгляду справи направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що свідчить Список згрупованих поштових відправлень № 1304 від 26.04.2018, однак конверт з постановою повернуто на адресу Управління Укртрансбезпеки у Харківській області з зазначенням причини невручення поштового відправлення "за закінченням строку зберігання".

Таким чином, суд вважає, що відповідач виконав свій обов'язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду страви, а тому мав обґрунтоване право проводити розгляд справи без участі позивача чи його представника.

Щодо твердження позивача про те, що відповідач не мав права застосовувати до неї штрафні санкції, оскільки вона не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", а є лише власником транспортного засобу, який передає у строкове платне користування третім особам, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов'язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов'язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підстава використовується транспортний засіб (договір оренди або тимчасове реєстраційний талон).

Як вбачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM 440.19 реєстраційний номер НОМЕР_2 є позивач - ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію спеціалізованого вантажного сідлового тягача RENAULT PREMIUM 440.19 реєстраційний номер НОМЕР_2 серії НОМЕР_3.

Під час судового розгляду справи позивачем надано до суду договір оренди автомобіля від 01.03.2018, укладений з ТОВ "Укрінформтрейд", проте, документів, що підтверджують реальне виконання вказаного договору, а саме: платіжні документи, що підтверджують факт внесення орендної плати за користування цим засобом та інші, до суду не надано.

Також, водієм зазначеного транспортного засобу під час проведення перевірки не надавались будь-які договори оренди або тимчасові реєстраційні талони. Також, представником відповідача у судовому засіданні підтверджено, що ніяких відомостей про знаходження транспортного засобу в тимчасовому користуванні у третіх осіб під час проведення перевірки водієм не зазначалось.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" такий вид господарської діяльності як перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом підлягає обов'язковому ліцензуванню.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609, органом ліцензування за видом господарської діяльності "перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом" є саме Укртрансбезпека.

Відповідно до п. 16. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1001 (далі - Ліцензійні умови) Ліцензіат зобов'язаний, окрім іншого, повідомляти у письмовій або електронній (із застосуванням цифрового підпису) формі органу ліцензування про всі зміни даних (у тому числі розширення, звуження), зазначених у документах, що додавалися до заяви на отримання ліцензії, протягом не пізніше ніж одного місяця з дня настання таких змін.

До такої інформації відповідно до п. 7 Ліцензійних умов, з поміж іншого, відноситься відомості про власні, орендовані, надані ліцензіату в кредит або лізинг транспортні засоби та завірені заявником копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та тимчасових реєстраційних талонів, якщо передбачено їх оформлення.

Згідно даних реєстру ліцензіатів ТОВ "Укрінформтрейд" має чинну ліцензію на такий вид діяльності, як внутрішні перевезення небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

Відповідно до відомостей реєстру ліцензіатів щодо транспортних засобів, які використовуються ТОВ "Укрінформтрейд", серед транспортних засобів орендаря відсутні: тягач марки RENAULT PREMIUM 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Разом з цим, суд зазначає, що статтею 799 Цивільного кодексу України встановлена форма договору найму транспортного засобу. Відповідно до цієї статті договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом нікчемний правочин. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Поряд з цим ч. 1 ст. 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Доказів нотаріального посвідчення або рішення суду на підтвердження укладення зазначеного договору оренди транспортного засобу позивачем не надано.

За таких умов, суд приходить до висновку, що тягач марки RENAULT PREMIUM 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_2 не вибував з володіння позивача.

Таким чином, до наданого позивачем договору оренди від 01.03.2018 суд відноситься критично та не приймає в якості належного доказу передачі вищезазначеного транспортного засобу позивачем в тимчасове платне користування третьої особи.

Інших доказів знаходження вищезазначеного транспортного засобу в тимчасовому платному користуванні третьої особи або доказів неправомірності застосування відповідачем штрафних санкцій позивачем до суду не надано.

Отже, суд не погоджується з твердженням позивача про те, що відповідач не мав права застосовувати до нього штрафні санкції, оскільки він не є автомобільним перевізником вантажу, та вважає, що відповідачем правомірно та обґрунтовано застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за оскаржуваною постановою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винесена відповідачем постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018, є правомірною та обґрунтованою, отже позовні вимоги в частині скасування спірної постанови № 013734 від 24.04.2018 не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми сплаченого позивачем штрафу, суд зазначає, що зазначена вимога також не підлягають задоволенню, оскільки вона є похідною від вимоги про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018 та вказаний штраф зараховується до бюджету, а не на рахунки відповідача.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ) про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення суми - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 лютого 2019 року.

Суддя Білова О.В.