Справа № 804/8509/16
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 804/8509/16

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акам» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року, суддя Чорна В. В., по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акам» до Дніпропетровської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акам» звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 14.11.2016 року № 110120002/2016/500031/1 та зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області стягнути з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачені грошові кошти.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до митного оформлення було пред'явлено товар - абразивний матеріал, який надійшов від компанії «Luna Abrasivi S.r.I.», Італія, на підставі контракту №0809166 від 08.09.2016 р. на поставку продукції, та специфікації №1 від 08.09.2016 р. до зазначеного контракт. Для відповідного оформлення подано всі необхідні документи для їх митного оформлення за ціною договору. Проте відповідачем безпідставно, в порушення законодавства, було прийнято рішення про коригування митної вартості товару. Позивач вказане рішення вважає необґрунтованими, протиправними та таким, що підлягає скасуванню. З метою повернення надміру сплачених коштів просить зобов'язати відповідача підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачені митні платежі у розмірі 9 523,53 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рышення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач неодноразово надавав пояснення в рамках проведення консультацій, де зазначив, що товари, заявлені у ЕМД № 110120000/2015/411680 від 23.08.2016 року не є ідентичними для оцінюваних товарів (різний асортимент, інша кількість, інший контракт). Довідка про транспортно-експедиційні витрати № 27/10 від 27.10.2016 року містить технічну помилку, про що було

неодноразово зазначено позивачем, та підтверджується іншими документами. Так на підтвердження вартості транспортно-експедиційних послуг ТОВ «Акам» було надано контракт-заяву № Ф36992232 від 07.10.2016 року, рахунок на оплату № 594 від 28 жовтня 2016 року, Акт надання послуг № 592 від 28 жовтня 2016 року, платіжне доручення № 1655 від 04.11.2016 року.

Всі вищезазначені документи бали надані митному органу під час митного оформлення, проведення консультацій та в кожному з перелічених документів наявна інформація про вартість транспортно-експедиційних послуг у розмірі 17 500 грн., що підтверджує відсутність розбіжностей в наданих позивачем документах.

В комерційній практиці відмінність комерційної пропозиції від прейскуранта (прас-листа) полягає в його персоналізації обмеженому колу покупців. Відомості, зазначені в комерційній пропозиції продавця, адресовані безпосередньо конкретному покупцю.

Наданий позивачем прас-лист не містив адресний характер, тобто в ньому не було вказано кому саме, на яких підставах він надається, не мав суб'єктивної спрямованості. Натомість містив інформацію щодо найменування товару, артикул, ціну, контактну інформацію продавця, що не суперечить чинному законодавству, яке окрім того не встановлює будь-яких вимог щодо формування та змісту прас-листів, які можуть оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд.

На момент подання ЕМД 11012002/2016/509960 - 03.11.2016 року, другий платіж за зовнішньоекономічним контрактом № 080916 (прямий контракт) від 08 вересня 2016 року, було здійснено, але платіжного доручення підприємство ще не отримало безпосередньо в оригіналі. Однак, відповідно до умов договору № 080916 від 08.09.2016 року та специфікації № 1 до договору № 080916 від 08.09.2016 року оплата здійснюється на умовах 50 % передоплати та 50 % протягом 30 днів від дати інвойсу. Датою інвойсу є 11.10.2016 року, тобто кінцевою датою оплати є 10.11.2016 року. Отже, на момент здійснення митного оформлення друга частина оплати за договором не проведена, що ніяким чином не позначилось на вартості товару.

Позивачем було подано усі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за основним методом - за ціною договору, визначеним позивачем, а відповідачем не було доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів.

Жодних конкретних обставин, які викликали б відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів митним органом не було вказано.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо складових митної вартості.

Відповідно до товаротранспортної накладної від 12.10.2016 А№961564 перевізником товару є фірма «МІСНАIL М.ВЕLЕN», однак договірні стосунки експедитора ТОВ «Фортуна Плюс» з перевізником не підтверджено. Калькуляція видана перевізником ТОВ «Фортуна Плюс», що суперечить вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, де зазначено, що калькуляція транспортних витрат надає підприємство, яке здійснює перевезення з використанням власного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 4.2 договору від 05.05.2016 № 587 оплата експедиційних послуг здійснюється протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку. Враховуючи дату рахунку від 27.10.2016 № 594, оплата повинна була відбутися до 03.11.2016 включно. Проте, платіжним дорученням № 1655 факт оплати перевезення датовано з порушенням встановленого строку - 04.11.2016. Підпунктом 6.2 вищезазначеного договору передбачено нарахування пені в разі несвоєчасної оплати послуг експедиторі.

Довідка від 27.10.2016 № 27/10 у зазначенні загальної суми витрат у числовому виразі становить 17 500,00 грн., але прописом зазначено, що сума витрат становить сімнадцять тисяч п'ять грн. 00 коп.

Переклад інвойсу та інформаційного листа від виробника надіслані позивачем без супровідного листа.

Наданий переклад рахунку не відповідає всім вимогам наказу Міністерства фінансів України від 30.05.12 № 631. Інформаційний лист від виробника стосується порядку заповнення ВМД країни відправлень і не містить інформації щодо порядку формування ціни, або числових значень.

Наявність двох довідок від 27.10.2016 № 27/10 з одним і тим номером, але з різною інформацією дає підстави для сумніву в достовірності наданого документа.

Наданий прас-лист видано безпосередньо для ТОВ «Акам». Надане платіжне доручення від 01.11.2016 № 1636 підтверджує 100% оплату вартості товару за контрактом. На момент подання за ЕМД 110120002/2016/509960 даний платіжний документ був в наявності, проте декларантом не наданий.

Не надано пояснення щодо самостійного коригування вартості за ЕМД від 23.08.2016 № 110120000/2016/411680, дата оформлення якої максимально наближена до формування ціни за специфікацією № 1 від 08.09.2016. Не пояснено причини прострочення оплати транспортних послуг. Листом від 14.11.2016 № 01/14 декларантом заявлено прохання завершити митне оформлення, причини падіння ціни за товаром № 2 не пояснено в процесі проведення консультацій.

Отже, виявлені розбіжності позивачем не були усунені.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача заперечують проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. (частина 2 статті 1 Митного кодексу України)

Згідно зі статтею 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. (частина 3 статті 318 Митного кодексу України)

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. (частина 1 статті 248 Митного кодексу України)

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. (частина 1 статті 257 МК України)

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (частина 1 статті 53 Митного кодексу України)

За вимогами частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. (частина 5 статті 53 Митного кодексу України)

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України)

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. (пункт 1 частини 5 статті 54 Митного кодексу України)

Згідно з частиною 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). (частина 2 статті 57 Митного кодексу України)

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. (частина 3 статті 57 Митного кодексу України)

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. (частина 4 статті 57 Митного кодексу України)

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. (частина 5 статті 57 Митного кодексу України)

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. (частина 6 статті 57 Митного кодексу України)

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. (частина 7 статті 57 Митного кодексу України)

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. (частина 8 статті 57 Митного кодексу України)

Матеріалами справи підтверджено, що 08.09.2016 року між ТОВ «Акам» та Luna Abrasivi S.r.I. (Італія) укладений контракт № 080916 на придбання товару, відповідно до специфікації.

Специфікацією №1 від 08.09.2016 р. до цього контракту передбачено, що продавець Luna Abrasivi S.r.I. зобов'язався продати, а покупець ТОВ «Акам» купити товар загальною вартістю 5852,20 євро. Поставка здійснюється на умовах: EXW; умови оплати: 50% передплати - 2926,10 євро, та 50% - 2926,10 євро протягом 30 днів від дати інвойсу. (а.с. 60-64)

На виконання контракту та Специфікації №1 від 08.09.2016 до нього, ТОВ «Акам» було ввезено на митну територію України у митному режимі імпорту товари під найменуванням «камені точильні та аналогічні вироби, з агломерованим напиленням зі штучного алмазу в робочий частині: сектор для граніту, алмазний тангенціальний сектор» за ціною 52,6170 євро/кг, та «камені точильні та аналогічні вироби, з агломерованих натуральних абразивів зі зв'язувальними речовинами в робочий частині: сектори для обробки граніту, FRANKFURT SECTORS для мармуру» за ціною 2,3977 євро/кг.

03.11.2016 року декларантом для здійснення митного оформлення зазначеного товару подано митну декларацію № 110120002/2016/509960. Визначення заявленої митної вартості товарів здійснено за основним методом - за ціною контракту, на рівні 2,3977 євро/кг. (а.с. 151-153)

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її обчислення, одночасно з митною декларацією № 110120002/2016/509960 від 03.11.2016 року декларантом було подано наступні документи: пакувальний лист від 11.10.2016 року; рахунок - фактура (інвойс) № 360/2016 від 11.10.2016 року; контракт № 080916 від 08.09.2016 року та специфікація №1 до нього; прайс-лист від 01.09.2016 року; платіжне доручення №1116 про передплату за товар від 20.09.2016 року; висновок № 375З 4-Ю від 31.10.2016 року; рахунок на транспортно-експедиційні послуги № 594 від 27.10.2016 року; договір на транспортно-експедиційні послуги № 587 від 05.05.2016 року; договір на транспортні послуги між експедитором та перевізником № 256 від 08.09.2016 року; довідка про транспортні витрати № 27/10 від 27.10.2016 року; CMR №961564 від 12.10.2016 року; сертифікат походження; експортну вантажну митну декларацію №MRN 16ITQXJO 10048477Е1 від 14.10.2016 року. (а.с. 65-78).

03.11.2017 року від митного органу надійшло електронне повідомлення про те, що подані документи містять розбіжності, у зв'язку з чим, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи згідно пункту 3 статті 53 МК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) прейскуранти виробника товару; 7) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларанту повідомлено про право за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. (а.с. 79-80)

ТОВ «Акам» подано до митного органу додаткові документи: платіжне доручення №1655 про сплату транспортно-експедиційних послуг від 04.11.2016 року; контракт-заявка № Ф3699 від 07.10.2016 року; акт виконаних робіт на транспортно-експедиційні послуги № 592 від 28.10.2016 року; переклад рахунку - фактури (інвойс) № 360/2016 від 11.10.2016 року; переклад експортних ВМД №MRN 16ITQXJO 10048477Е1 від 14.10.2016 року; лист Luna Abrasivi S.r.I. від 09.11.2016 року.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, між позивачем та відповідачем були проведені консультації шляхом електронного листування. (а.с. 81-90)

За результатами проведеної консультації встановлено, що згідно з положеннями частини 6 статті 54 Митного кодексу України заявлену декларантом митну вартість товару митним органом не може бути визнано внаслідок виявлених розбіжностей та не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів.

14.11.2016 року митним органом прийнято рішення № 110120002/2016/5000031/1 про коригування митної вартості товару, яким митний орган здійснив коригування та визначив заявлену митну вартість у розмірі 2611,84 євро. Визначення скоригованої заявленої митної вартості товарів здійснено за другорядним методом - за ціною аналогічних товарів, на рівні 4,40 євро за 1 кг. (а.с. 142-143)

Обгрунтування застосування митним органом другорядного методу для визначення митної вартості товару полягає в наступному:

оцінюваний товар, виробництва Італії, імпортовано на адресу ТОВ «Акам» на підставі додатку №1 від 08.09.2016 року до контракту від 08.09.2016 року № 08092016, укладеного з виробником товару - компанією Luna Abrasivi S.r.I. (Італія). Поставка здійснювалась на умовах поставки ЕХW Vezzano Ligure (Італія). Згідно Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою, умови поставки ЕХW передбачають, що продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки з постачання, тоді, коли передав товар у розпорядження покупця на власному підприємстві або в іншому зазначеному місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне оформлення товару для експорту. Відповідно до даних умов поставки, до митної вартості включаються фактурна вартість товару, митні збори та платежі у країні експорту, витрати із завантаження, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Відповідно до товаротранспортної накладної А№961564 від 12.10.2016 року, перевізником товару є фірма «МІСНАIL М.ВЕLЕN». Разом з тим, договірні стосунки експедитора ТОВ «Фортуна Плюс» з перевізником не підтверджено, калькуляція, видана перевізником ТОВ «Фортуна Плюс», суперечить вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599, де зазначено, що калькуляцію транспортних витрат надає підприємство, яке здійснює перевезення з використанням власного транспортного засобу;

в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, відповідачем розглянуто надіслані декларантом 09.11.2016 року без супровідного листа додаткові документи. В рамках обміну наявною у митного органу інформацією, декларанта повідомлено, що зазначена у графі 44 ЕМД від 24.07.2016 року №110120000/2015/409477 не є митним оформленням товарів, ідентичним оцінюваним у максимально наближений термін. 23.08.2016 року ТОВ «Акам» здійснено митне оформлення ідентичних товарів за ЕМД №110120000/2015/411680, де декларантом самостійно скориговано митну вартість товару за кодом УКТЗЕД . При цьому, у графі 8 ДМВ №110120000/2015/411680, як джерело для коригування, декларантом зазначено попереднє митне оформлення ідентичного товару. Відповідно до пункту 4.2 договору № 587 від 05.05.2016 року, зазначено, що оплата експедиційних послуг здійснюється протягом 5-ти банківських днів з дати виставлення рахунку. Враховуючи дату рахунку № 594 - 27.10.2016 року, оплата повинна була відбутися до 03.11.2016 року включно. Проте, наданим платіжним дорученням № 1655 оплату перевезення датовано з порушенням встановленого строку - 04.11.2016 року. Пунктом 6.2 вищезазначеного договору передбачено нарахування пені у разі несвоєчасної оплати послуг експедитору. Довідка № 27/10 від 27.10.2016 року у зазначенні загальної суми витрат у числовому виразі становить 17 500,00 грн., водночас прописом зазначено, що сума витрат становить сімнадцять тисяч п'ять грн. 00 коп.;

на підставі пункту 5 статті 55 МКУ в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, розглянуто надіслані декларантом 09.11.2016 року без супровідного листа: переклад інвойсу та інформаційного листа від виробника. Відповідно до пукнту 2.5. розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 631 від 30.05.2012 року, правильність перекладу документів, що надаються декларантом відповідно до статті 254 Кодексу, засвідчується шляхом вчинення напису «Перекладено вірно», проставленням особистого підпису особи, яка здійснила переклад, та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад. Наданий переклад рахунку не відповідає цим вимогам наказу Міністерства фінансів України № 631 від 30.05.2012 року;

інформаційний лист від виробника стосується порядку заповнення ВМД країни відправлення і не містить інформації щодо порядку формування ціни, або числових значень. В рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості опрацьовано надіслані декларантом 10.11.2016 року листом № 02/10 документи: переклад ВМД країни відправлення та довідка № 27/10 від 27.10.2016 року, що не відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України № 631 від 30.05.2012 року;

наявність двох довідок від 27.10.2016 р. №27/10 з одним і тим же номером, але з різною інформацією, дає підстави для сумніву в достовірності наданого документа;

в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, митним органом опрацьовано надіслані декларантом 11.11.2016 року без супровідного листа документи: комерційна пропозиція від 01.09.2016 р., платіжне доручення від 01.11.2016 р. № 1636. Встановлено, що асортимент прайс-листа від 01.09.2016 року відповідає асортименту комерційної пропозиції, що суперечить вимогам Митного кодексу України щодо об'єктивності даних, які декларант зобов'язаний надавати митному органу, та унеможливлює обчислення звичайної конкурентної ціни при продажу товару іншим покупцям відповідно до положень Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (тобто, наданий прайс-лист видано безпосередньо для ТОВ «Акам»). Надане платіжне доручення від 01.11.2016 року №1636 підтверджує 100% оплату вартості товару за контрактом. На момент подання за ЕМД 110120002/2016/509960 даний платіжний документ був в наявності, проте декларантом не наданий;

бухгалтерські документи декларантом не надано; не надано пояснення щодо самостійного коригування вартості за ЕМД від 23.08.2016 року №110120000/2016/411680, дата оформлення якої максимально наближена до формування ціни за специфікацією № 1 від 08.09.2016 року. Не пояснено причин прострочення оплати транспортних послуг. (а.с. 144-150)

Зазначений товар позивачем був випущений у вільний обіг за МД від 15.11.2016 року № 110120002/2016/510379, та надані фінансові гарантії сплати різниці між сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, шляхом внесення грошової застави у розмірі зазначених різниць. (а.с. 154-156)

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваного рішення колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що транспортування товару за контрактом та Специфікацією №1 від 08.09.2016 до нього, товари під найменуванням «камені точильні та аналогічні вироби, з агломерованим напиленням зі штучного алмазу в робочий частині: сектор для граніту, алмазний тангенціальний сектор» та «камені точильні та аналогічні вироби, з агломерованих натуральних абразивів зі зв'язувальними речовинами в робочий частині: сектори для обробки граніту, FRANKFURT SECTORS для мармуру» ввезені на територію України експедитором ТОВ «Фортуна Плюса», що підтверджено: договором № 587 від 05.05.2016 року, рахунком на оплату № 594 від 28 жовтня 2016 року на суму 17 500,00 грн.; довідкою про транспортно-експедиційні витрати від 26.10.2016 року; контрактом-заявкою № Ф36992232 від 07.10.2016 року, в якій визначено вартість послуг - 17 500,00 грн.; актом про надання послуг № 592 від 28 жовтня 2016 року з визначенням вартості послуг у розмірі 17 500,00 грн., та зазначенням, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) немає, акт підписано представниками замовника та виконавця та скріплено печатками підприємств. (а. с. 124, 72-76)

Оплату за міжнародну перевозку згідно рахунку № 594 від 27.10.2016 підтверджено платіжним дорученням № 1655 від 04.11.2016 року. (а. с. 123)

Помилкове зазначення у довідці про траспортно-експедиційні витрати сумою прописом сімнадцять тисяч п'ять грн. 00 коп., замість вірно зазначеного у числовому виразі 17 500,00 грн., підтверджується іншими наданими документами про вартість транспортування продукції та вірним зазначенням суми у числовому виразі, тому така помилка не може бути підставою для розрахунку митної вартості товару за другорядним методом.

Щодо здійснення оплати експедиційних послуг протягом 5-ти банківських днів, колегія суддів зазначає, що 5-тим банківським днем було 03.11.2016 року, тому оплата послуг 04.11.2016 року не можна вважати порушенням встановленого строку, за яке передбачено нарахування пені.

Враховуючи наявність вищезазначених документів, колегія суддів вважає, що розбіжності у наданих позивачем документах щодо транспортування придбаного товару відсутні.

Щодо оплати товару та ненадання платіжного доручення під час здійснення митного оформлення товару, колегія суддів встановила, що умовами договору № 080916 від 08.09.2016 року та специфікації № 1 до договору № 080916 від 08.09.2016, визначено, що оплата здійснюється на умовах 50% передплати та 50 % оплати протягом 30 днів від дати інвойсу. На момент здійснення митного оформлення 50% передплати було здійснено та підтверджено платіжним документом, відсутність підтвердження оплати другої частини не суперечило умовам договору, специфікації та не є розбіжністю у наданих позивачем для митного оформлення документах.

Щодо посилання митного органу на факт існування відмінностей/розбіжностей у документах, які були додатково надані позивачем, а саме, у інформаційному листі, певні недоліки перекладу, прас-лист, то на думку суду самі по собі вказані обставини не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, так як за відсутності розбіжностей у числових значеннях вони не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Частина 2 статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів. Серед зазначеного переліку документів відсутній такий документ як декларація країни відправлення та комерційна (бізнес) пропозиція виробника товару.

Отже, наведені митним органом розбіжності не узгоджуються із вимогами частини 3 статті 53 Митного кодексу України, оскільки безпосередньо не стосуються числових значень та не перешкоджають митному органу встановити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що подані позивачем відповідачу документи в повній мірі ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, які б піддавались обчисленню та підтверджували його митну вартість, визначену за ціною договору, як наслідок, рішення про коригування митної вартості товарів, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності та обґрунтованості вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України зайво сплачених коштів за проведення митного оформлення товару, внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товару колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1, частиною 3 статті 301 Митного кодексу України встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення.

При цьому, повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

З урахуванням наведених законодавчих норм, суд дійшов висновку про передчасність та відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача надміру сплаченої суми митних платежів.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.(частина 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України)

Відповідно до частини статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції із частковим задоволенням позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акам» 2 067 грн., ? частину сплачених платіжним дорученням № 10108 від 01 серпня 2018 року за подання апеляційної скарги. (а. с. 3, 168)

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акам» - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Акам» до Дніпропетровської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості № 110120002/2016/5000031/1 від 14.11.2016.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акам» витрат на оплату судового збору у розмірі 2 067 грн.

Постанова набирає законної сили з 07.02.2018 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11.02.2018.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко