Справа № 814/785/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/785/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта - ОСОБА_2

апелянта - ОСОБА_3

представника відповідача - Шилова В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області про визнання незаконними та скасування наказів від 28.11.2017 року № 170, № 171 від 15.01.2018 року № 9-к, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди в сумі 50 000, 00 грн., -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу № 170 від 28.11.2017 року Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області про скасування наказу № 5-ДС від 05.10.2017 року; визнання незаконним та скасування наказу № 171 від 28.11.2017 року Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області про ініціювання дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_3; визнання незаконним та скасування наказу № 9-к від 15.01.2018 року Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області про звільнення позивача з посади завідувача сектору оперативної роботи Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області; поновлення позивача на посаді завідувача сектору оперативної роботи Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області; стягнення з Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з розрахунку 581,29 грн. середньоденний заробіток по день фактичного поновлення на роботі на користь позивача; стягнення з Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області середньоденного заробітку за час фактичного розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, з розрахунку 581,29 грн. середньоденний заробіток по день фактичного розрахунку на користь позивача; стягнення з Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. на користь позивача.

Ухвалою від 04.05.2018 року Миколаївським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з прийнятими рішеннями не погоджується та вважає їх такими, що суперечать вимогам діючого законодавства, оскільки його двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Звільнення на підставі п.2 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» є незаконним. Крім того, на момент звільнення позивача, йому видано трудову книжку, однак в повному обсязі розрахунок не проведено та не виплачена компенсація за тимчасову втрату працездатності, що призвело до душевних страждань, так як заробітна плата являлась єдиним джерелом існування, а тому позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим, а позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, викладених у відзиві.

Від сторін до суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області відмовлено повністю.

На вказане рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.06.2017 року наказом Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області № 75-к позивача з 06.06.2017 року призначено на посаду завідувача сектору оперативної роботи Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області, як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір, з випробувальним терміном шість місяців.

Вироком Центрального райсуду м. Миколаєва від 28.08.2017 року у справі № 490/6989/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначено йому покарання у виді 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 грн.

05.10.2017 року, на підставі акта (висновку) службового розслідування від 05.10.2017 року, відповідачем прийнято наказ про застосування дисциплінарного стягнення №5-ДС яким ОСОБА_3, завідувача сектору оперативної роботи, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани в зв'язку з винесенням відносно нього вироку за вчинення корупційного злочину.

28.11.2017 року, в зв'язку з невідповідністю даного наказу вимогам ст.ст. 73, 74 Закону України «Про державну службу» наказ №5-ДС скасовано наказом № 170.

Таким чином, ОСОБА_3 вважався таким, що не мав дисциплінарного стягнення, що підтверджується відповідною довідкою сектору роботи з персоналом про наявність/відсутність дисциплінарних стягнень.

28.11.2017 року Миколаївським рибоохоронним патрулем прийнято наказ про ініціювання дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_3 № 171, яким відносно позивача відкрито дисциплінарне провадження.

06.12.2017 року відповідачем прийнято наказ № 201-К, яким продовжено строк випробування позивачу, завідувачу сектору оперативної роботи Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області на 42 дні, у зв'язку з відсутністю на роботі внаслідок відсторонення від посади за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва.

15.12.2017 року висновком дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області за результатами розгляду дисциплінарної справи відносно завідувача сектору оперативної роботи ОСОБА_3, вирішено встановити, що ОСОБА_3 не відповідає займаній посаді завідувача сектору оперативної роботи в зв'язку з набранням вироком суду законної сили за вчинення протягом строку випробування корупційного злочину та рекомендовано в.о. начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області Міщенко Є.В. згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» звільнити ОСОБА_3. з посади завідувача сектору оперативної роботи як такого, що не відповідає займаній посаді та не пройшов випробувальний термін.

15.01.2018 року на підставі подання дисциплінарної комісії Управління державного агентства рибного господарства у Миколаївській області від 15.12.2017 року, листа Миколаївського рибоохоронного патруля від 03.01.2018 року № 14/35.2-32 ОСОБА_3 щодо попередження про наступне звільнення, відповідачем прийнято наказ № 9-к про звільнення ОСОБА_3, яким звільнено позивача, завідувача сектору оперативної роботи Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області 15.01.2018 року в зв'язку із встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політичної неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу України» від 10.12.2015 року № 889-VIII, який набув чинності з 01.05.2016 року.

Згідно до вимог п.1 ч.1 ст.83 Закону №889-VIII державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 84 Закону №889-VIII підставою для припинення державної служби у зв'язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця за вчинення умисного злочину та/або встановлення заборони займатися діяльністю, пов'язаною з виконанням функцій держави.

Таким чином, зазначеною нормою Закону України «Про державну службу України» визначено особливу виключну підставу для припинення державної служби - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Колегією суддів встановлено, що вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.08.2017 року у справі №490/6989/17 про визнання позивача винним у вчиненні корупційного злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, набрав законної сили 27.09.2017 року.

Частиною 2 ст.84 Закону України «Про державну службу України» визначено, що у випадках, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті, суб'єкт призначення зобов'язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом.

Посилання апелянта на те, що його не було повідомлено належним чином, про звільнення у семиденний строк відповідно до вимог ст.35 Закону України «Про державну службу України» - є необґрунтованими. Так, в матеріалах справи містяться докази того, що 30.11.2017 року на адресу АДРЕСА_1, позивачеві було надіслано рекомендованим повідомленням лист попередження про звільнення, який повернувся 03.01.2018 року з відміткою «за закінченням строку зберігання». Після чого складений акт трьома працівниками відповідача, від 03.01.2018 року.

03.01.2018 року відповідачем повторно направлено позивачеві листа рекомендованим повідомленням на адресу АДРЕСА_1, яке також повернувся з відміткою «за закінченням строку зберігання». Даний факт відповідачем також було зафіксовано шляхом складення акту від 07.02.2018 року.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлених фактів, оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 12.02.2019 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.