Справа № 320/6699/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року № 320/6699/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши в місті Києві у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Фастівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд визнати протиправними дії Фастівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та зобовязати Фастівське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести перерахунок та виплату позивачеві пенсії на підставі Закону від 03.10.2017 № 2148 відповідно до вимог статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із урахуванням частини другої статті 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки 3764, 40 грн. з 01.10.2017.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою категорії 1, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом ІІ групи, отримує пенсію як особа з інвалідністю відповідно до вимог ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, відповідачем протиправно не проведено перерахунок його пенсії з урахуванням частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, взявши величину середньомісячної заробітної плати для перерахунку пенсії за 2014-2016 роки. Вважає, що обчислення середньомісячного заробітку, з якого визначено розмір його пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2006 рік суперечить вимогам статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та частині другій статті 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою від 22.12.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зокрема зазначає, що відповідачем не допущено жодної бездіяльності, адже положеннями п. 4.7 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, пенсія яким призначена, в тому числі, відповідно до Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок, Чорнобильської катастрофи» poзмір якої з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4.3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більшим, проводиться автоматичне, без його звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійної справи. В даному ж випадку, отримувана позивачем пенсія відповідно до Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок, Чорнобильської катастрофи» є більшою ніж пенсія, обчислена згідно положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому відповідного переведення здійснено не було. Більше того, у позовній заяві та у заяві про перерахунок пенсії позивач особисто не зазначає, що бажає переводитись на інший вид пенсії. Тобто позивач хоче щоб йому провели перерахунок пенсії, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» однак на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що чинним законодавством не передбачено.

Крім того відповідачем поряд із відзивом на позов подано клопотання про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін.

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частин другої, третьої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини пятої вказаної статті, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У даному випадку предмет позову стосується рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат тощо.

Таким чином, дана адміністративна справа у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, що має бути розглянута без проведення судового засідання.

Про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін, представник відповідача жодних обґрунтувань не навів.

Враховуючи, що дана адміністративна справа з огляду на її предмет і характер спірних правовідносин є малозначною і будь-яких вагомих підстав для її розгляду у судовому засіданні представник відповідача не навів, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У поданих суду запереченнях на відзив позивач наполягає на задоволенні вимог, з викладеними у відзиві обставинами категорично не погоджується, посилаючись на обставини та норми права, аналогічні змісту позовної заяви.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії А №113491с, виданого 30.01.2007, та вкладкою до посвідчення № 605267с. Перебуває на обліку в Фастівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності, що настала внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно із Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

08 листопада 2018 року позивач звернувся до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з заявою про перерахунок пенсії на підставі вимог статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у звязку зі вступом в дію Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки.

За результатами розгляду звернення відповідач відмовив позивачеві у здійсненні відповідного перерахунку, у зв'язку з відсутністю правових підстав для такого перерахунку, про що направив лист від 19.11.2018 № 202/С-01.

Не погоджуючись із такою відмовою, а також вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі Закон № 1058), законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.10.2017 набув чинності «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким доповнено Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пунктами 4.3- 4.7.

При цьому позивач вказує на те, що починаючи з 01.10.2017 у відповідача виникли підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача, призначеної відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням при обчислені розміру пенсії показника Зс середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до п. п. 4.3 - 4.7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом із тим, суд не погоджується із такими твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII, який набув чинності 11.10.2017, внесені зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", доповнивши розділ XV "Прикінцеві положення" пунктами 4-3 - 4-7.

Так, відповідно до п. 4.3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно із п. 4.7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, пенсії / щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4 3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Таким чином особі, якій пенсію призначено відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, розмір якої з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %), розрахований за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», буде більший, проводиться автоматичне, без її звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за матеріалами пенсійних справ.

Як вбачається із матеріалів справи, пенсію позивачу призначено відповідно до статей 54, 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Розмір пенсії розрахований відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 (далі - Порядок №1210).

Відповідно до вимог п. 1 Порядку №1210 він визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

За приписами п. 9 Порядку №1210, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв'язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за формулою П= Зс х Кзс х Кв/100%, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2006 рік, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

В частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 1058-ІV від 09.03.2003 року передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс= (См*Вс)/100%*12, Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи або перерахунку пенсії може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В силу частини 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Так, судом встановлено, що пенсія призначена позивачеві відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Відтак, остання підлягає перерахунку з 1 жовтня 2017 року з врахуванням пунктів 4-3, 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Як вбачається з пояснень відповідача, позивачу було проведено попередній прорахунок розміру пенсії, з 1 жовтня 2017 року з врахуванням пунктів 4-3, 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, в результаті чого розмір пенсії відповідно до норм Закону № 1058 є меншим, ніж розмір пенсії по інвалідності, яку позивач отримує за приписами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Доказів зворотнього позивачем суду не надано, водночас приписами п. 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV визначено, що автоматичне переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом без звернення пенсіонера здійснюється лише за умови збільшення розміру пенсії після такого перерахунку.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач був зобов'язаний здійснити перерахунок пенсії, призначеної йому відповідно до Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням при обчислені розміру пенсії показника Зс середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до п. п. 4.3 - 4.7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає, що наведене позивачем не слідує із норми, встановленої п. 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення", за змістом якої розмір пенсії для переведення розраховується виключно за нормами Закону № 1058 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, та не передбачає одночасного застосування двох різних законів.

Таким чином, суд звертає увагу позивача на те, що положення п. п. 4.3-4.5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосуються перерахунку пенсій, призначених саме за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а п. 4.7 розділу XV «Прикінцеві положення» передбачає лише можливість переведення особи із пенсії, призначеної, в тому числі, відповідно до Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі, якщо така пенсія із урахуванням перерахунку, передбаченого 4.3 розділу XV «Прикінцеві положення», буде більшою, аніж раніше отримувана.

Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 851 Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зобовязано Пенсійний фонд України забезпечити проведення перерахунків пенсій, призначених особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, за матеріалами пенсійних справ.

Так, Порядок № 1210 доповнено пунктом 9-1, згідно з яким за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П = Зс х Кзс х Кв/100%, де П - розмір пенсії; Зс -середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Тобто, можливість застосування під час обчислення пенсій по інвалідності особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, середньої заробітної плати за 2014-2016 роки передбачена лише для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Доказів того, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього став особою з інвалідністю, матеріали справи не містять.

Отже, в даному випадку, у матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про наявність у позивача підстав для перерахунку пенсії згідно з пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стала особою з інвалідністю.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання позивача на необхідність перерахунку його пенсії з урахуванням частини другої статті 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та використання під час розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, оскільки Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 доповнено розділ XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пунктом 4-5, згідно з яким збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року.

Також матеріали справи не містять доказів волевиявлення позивача щодо переходу з одного виду пенсії на інший і в такому волевиявленні йому було відмовлено.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачеві пенсії, на підставі Закону від 03.10.2017 № 2148 у відповідності до вимог статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із урахуванням частини другої статті 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки 3764, 40 грн. з 01.10.2017 є необґрунтованими, оскільки Пенсійний орган, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Згідно з приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого рішення.

Водночас докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, повязаних з розглядом справи суду не надано, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складання повного рішення 14.02.2019.

Суддя Панченко Н.Д.