Справа № 2а-2188/10/0270
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 лютого 2019 року

справа №2а-2188/10/0270

адміністративне провадження №К/9901/26851/18, №К/9901/26852/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінінтерсервіс» та Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у складі судді Слободонюка М.В.

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у складі колегії суддів Загороднюка А.Г., Ватаманюка Р.В., Полотнянка Ю.П.

у справі № 2а-2188/10/0270

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінінтерсервіс»

до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

26 травня 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінінтерсервіс» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі, правонаступник Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 квітня 2010 року № /3, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 394 938 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 197 469 грн, та № /3, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями у розмірі 171 667 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 85 833 грн 50 коп., з мотивів безпідставності їх прийняття.

27 липня 2010 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року адміністративний позов задоволено.

03 червня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами направлення справи на новий розгляд визначено не дослідження судами попередніх інстанцій обставин, що вказують на безтоварність операцій, здійснених з Приватним підприємством "Коммтрейд", за наслідком яких позивачем визначено витрати та сформовано податковий кредит. Суд касаційної інстанції зауважив, що предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість формування позивачем податкового кредиту та валових витрат, оскільки наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Суд касаційної інстанції також звернув увагу, що судами попередніх інстанцій визнано обґрунтованим висновок податкового органу щодо заниження податку на прибуток внаслідок не оподаткування сум безповоротної фінансової допомоги, водночас позовні вимоги задоволено у повному обсязі. У зв'язку із зазначеним під час нового розгляду судам необхідно здійснити розрахунок грошових зобов'язань, виходячи із встановлених обставин справи.

03 березня 2016 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення податкового органу від 27 квітня 2010 року № /3 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 50 000 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 25 000 гривень, а також податкове повідомлення-рішення податкового органу від 27 квітня 2010 року № /3 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 62 500 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 31 250 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

21 червня 2016 року Товариством подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій платник податків, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме вимог підпунктів 1.28.2, 4.1.6, 4.2.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статей 69, 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Скаржник зазначає, що єдиним порушенням Товариства є відсутність своєчасної реєстрації рішення про збільшення статутного капіталу, що не тягне за собою збільшення податкових зобов'язань з податку на прибуток. Спростовуючи висновки судів щодо нереальності господарської операції з Приватним підприємством «Коммтрейд», позивач посилається на помилкову оцінку, надану показанням свідків, подорожньому листу та іншим доказам у справі.

У зв'язку із наведеним позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

23 червня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства та витребувано з Вінницького окружного адміністративного суду справу № 2а-2188/10/2070 (суддя Карась О. В.).

30 червня 2016 року відповідачем до Вищого адміністративного суду України подано касаційну скаргу, в якій податковий орган, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи, просить ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

05 вересня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу за наслідком усунення ним недоліків касаційної скарги в установлений судом строк.

11 жовтня 2016 року справа № 2а-2188/10/2070 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

21 лютого 2018 року справу № 2а-2188/10/2070 разом з матеріалами касаційних скарг передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у вересні-жовтні 2009 року посадовими особами податкового органу проведено виїзну планову перевірку платника податків з питань дотримання, зокрема, податкового законодавства за період з 15 січня 2008 року по 30 червня 2009 року, за результатами якої складено акт від 20 жовтня 2009 року №1817/2301/35536946 (далі - акт перевірки).

27 квітня 2010 року заступником начальника податкового органу на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (далі - Закон № 2181) прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № /3 за порушення підпункту 4.1.6 пункту 4.1, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 закону України «Про оподаткування прибутку підприємства» від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (далі - Закон № 334/94-ВР) збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 394 938 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 197 469 грн.

Податковим повідомленням-рішенням № /3 за порушення пункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.7.1 пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97) збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями у розмірі 171 667 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 85 833 грн 50 коп.

Штрафні (фінансові) санкції спірними податковими повідомленнями-рішеннями застосовано на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181.

Заниження податку на прибуток доводиться податковим органом у зв'язку з заниженням доходів, задекларованих Товариством за 3 квартал 2008 року на загальну суму 971 420 грн, а також внаслідок завищення витрат у відповідний період на суму 608 333 грн.

Завищення доходів, згідно з актом перевірки, відбулося внаслідок отримання Товариством коштів від учасника як додаткові внески до статутного капіталу у сумі 721 420 грн., що внесені до моменту здійснення державної реєстрації змін до установчого документу (статуту), а відтак є безповоротною фінансовою допомогою, яка підлягає оподаткуванню податком на прибуток на загальних підставах.

Заниження доходу на 250 000 грн, а отже, і не сплата податку на прибуток у сумі 62 500 грн, обґрунтовується податковим органом за наслідком аналізу операцій платника податків з СПД ОСОБА_1

Завищення витрат на загальну суму 608 333 грн обґрунтовується податковим органом з посиланням на безтоварність господарських операцій платника податків та Приватного підприємства «Коммтрейд».

За наслідком господарських операцій Товариства з СПД ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Коммтрейд» платником податків сформовано податковий кредит у загальному розмірі 171 667 грн, з них 50 000 - операції з СПД ОСОБА_1, та 121 666 грн 72 коп. - з Приватним підприємством «Коммтрейд».

Відповідно до вимог частини п'ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Щодо операцій з СПД ОСОБА_1

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 липня 2008 року на рахунок Товариства надійшли кошти в сумі 300 000 грн. (в т.ч. податок на додану вартість у сумі 50 000 грн.) від СПД ОСОБА_1 як попередня плата за зерно. У зв'язку з неможливістю виконати свої зобов'язання щодо поставки зерна позивач того ж дня повернув зазначені кошти своєму контрагентові. Вказані обставини підтверджуються випискою банку від 31 липня 2008 року та платіжним дорученням від 31 липня 2008 року № 20.

Враховуючи встановлені обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли обґрунтованих висновків щодо відсутності об'єкту оподаткування податком на прибуток за вказаними операціями. Судами підтверджено протиправність спірних податкових повідомлені-рішень у частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у сумі 62 500 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 31 250 гривень, а також в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 50 000 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 25 000 гривень.

Щодо отримання безповоротної фінансової допомоги

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що 30-31 липня 2008 року на рахунок Товариства надійшли кошти як погашення заборгованості із внесків до статутного фонду від ОСОБА_2, який є одним із учасників Товариства. Доказом збільшення статутного фонду Товариства є наявна в матеріалах справи копія Статуту, затвердженого протоколом загальних зборів учасників за №2 від 22 квітня 2009 року та зареєстрованого 27 серпня 2009 року.

У судовому засіданні судами попередніх інстанцій також встановлено та не заперечується сторонами, що станом на 30 червня 2009 року розмір статутного фонду становив 52 000 грн. і частка ОСОБА_2 у ньому становила 17 680 грн. Заборгованість за статутними внесками станом на 31 липня 2008 року становила 8 580 грн. Враховуючи суму наявної у ОСОБА_2 заборгованості із сплати внесків до статутного фонду Товариства, решта суми у розмірі 721 420 грн надійшла на рахунки Товариства не з метою сплати внесків до статутного фонду, а з іншим фактичним призначенням.

Під час попереднього касаційного перегляду Вищий адміністративний суд України визнав обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій щодо того, що кошти, отримані Товариством від учасника як додаткові внески, до моменту здійснення державної реєстрації змін до установчого документу (статуту), в якому саме і містяться відомості щодо розміру та порядку внесення вкладів до статутного фонду, не можуть бути визнані прямою інвестицією в емітовані таким товариством корпоративні права в розумінні абзацу другого підпункту 1.28.2 пункту 1.28 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", оскільки такі права не можуть виникнути до набрання ними чинності.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 21 лютого 2012 року (21-942во10).

Зауваження суду касаційної інстанції у цій частині при відправленні справи на новий розгляд були висловлені щодо того, що судами попередніх інстанцій, хоча і підтверджено факт правопорушення у цій частині, проте скасовано податкове повідомленням-рішення № /3 у повному розмірі, без врахування відповідних висновків.

За наслідком нового судового розгляду судами попередніх інстанцій підтверджено правомірність відповідного висновку, оскільки розмір статутного фонду збільшено лише у 2009 році, що виключає правомірність надходження коштів на рахунки Товариства як внесків до статутного капіталу та призводить до заниження доходів як бази оподаткування податком на прибуток.

У касаційній скарзі позивач не спростовує факт перерахунку відповідних коштів та відсутність нової редакцій Статуту у 2008 році, на момент здійснення їх перерахунку. Посилання скаржника на те, що зміни до Статуту внесено до моменту проведення перевірки є безпідставними, оскільки наступна реєстрація змін до Статуту не виключає правопорушення, допущеного у 3 кварталі 2008 року.

Щодо господарських операцій з Приватним підприємством «Коммтрейд»

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що позивачем придбано у контрагента стрічку ТР.2ШТС-ТК-200/1000 - 490 кв. м. та стрічку ТР.2ШТС-ТК-200/800 - 782,9 пог. м. на суму 730 000 грн., в тому числі податок на додану вартість 121 666 грн 72 коп.

30 липня 2008 року здійсненна оплата вказаного товару, що підтверджується банківськими виписками з рахунку Товариства, відкритого у відділенні № 101 АКІБ "УкрСиббанк", у зв'язку з чим приватне підприємство "Коммтрейд" видало позивачу податкову накладну № 110 від 30 липня 2008 року на суму 730 000 грн. в тому числі податок на додану вартість 121 666 грн 72 коп.

На виконання вказівок суду касаційної інстанції судами попередніх інстанцій досліджено первинні документи податкового та бухгалтерського обліку за вказаними операціями, надано оцінку їх відповідності вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Суд визнає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та формування податкового кредиту з податку на додану вартість повинні бути підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність спірних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Фактичне отримання (переміщення чи транспортування) товару, а також використання, придбаних у контрагенту товарів у подальшій господарській діяльності Товариства, не підтверджено наданими та долученими до матеріалів справи первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. Позивач посилається на їх знищення за терміном зберігання, водночас судами враховано, що такі документи не надавалися і під час проведення перевірки.

Судами першої та апеляційної інстанцій досліджено зміст подорожнього листа, на наявність якого посилається позивач в підтвердження реальності господарських операцій, та встановлено, що пунктом навантаження у ньому визначено Приватне підприємство "Астраком", а будь-яких інших відомостей про відвантаження товару саме Приватному підприємству "Коммтрейд" такий документ не містить.

У судовому засіданні допитані свідки, а саме водій, який перевозив конвеєрну стрічку, - ОСОБА_3 та колишній керівник Товариства - ОСОБА_4 Перший свідок суду підтвердив лише обставини транспортування товару з невідомого підприємства у м. Миколаїв до м. Гайсин, а свідок ОСОБА_4 зазначив про укладення договору з невідомими йому до цього часу особами, які начебто представляли Приватне підприємство "Коммтрейд". Проте реальність придбання товару саме у даного контрагента окрім як податковою та видатковою накладною з його слів не доводиться.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

У цій справі нереальність господарських операцій позивача із контрагентом встановлена судами першої та апеляційної інстанцій на підставі комплексного дослідження обставин справи, врахування факту відсутності первинних документів, як підстави формування податкового та бухгалтерського обліку, наданих на підтвердження господарських операцій, а також суперечностей та неточностей, виявлених під час судового розгляду.

Верховний Суд, враховуючи встановлені обставини справи, погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо безтоварності господарських операцій платника податків з Приватним підприємством «Коммтрейд», а відтак правомірності спірних податкових повідомлень-рішень у частині визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 121 666 грн 72 коп. та податку на прибуток у сумі 152 083 грн 25 коп.

Позивач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтування касаційної скарги Товариства зводяться виключно до непогодження з оцінкою, наданою судами першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановленим обставинам справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, позивачем не зазначено.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційні скарги залишаються без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінінтерсервіс» залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі № 2а-2188/10/0270 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер