Справа № 0440/5589/18
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0440/5589/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року (суддя Кальник В.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

третя особа Первинна професійна спілка «Правозахисники країни»

про визнання незаконним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2596 від 09.06.2018 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора ювенальної превенції СП Новокадацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області № 2103 від 07.05.2018 було призначено проведення службового розслідування неналежного виконання службових обов'язків поліцейськими Криничанського віділення поліції Кам'янського відділу поліції та Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП під час реагування на повідомлення про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_2 (ЕО ВП від 02.05.2018 № 2166 та № 14607).

На підставі рапорту старшого інспектора УОАЗОР ГУНП майора поліції ОСОБА_3 від 06.06.2018 було продовжено контрольний термін доповіді результатів службового розслідування до 12.06.2018.

Наказом від 09.06.2018 № 2595 внесено зміни до наказу від 07.05.2018 № 2103 в частині складу Комісії з проведення службового розслідування.

В ході службового розслідування встановлено, що 02.05.2018 близько 11:00 до Новокодацького ВП ГУНП особисто звернулася ОСОБА_4 з метою обговорення з поліцейськими відділення ювенальної превенції Новокодацького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2

ОСОБА_4 було запрошено до службового кабінету № 30, закріпленого за сектором превенції Новокодацького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, де остання повідомила інспектору ювенальної превенції ВП ОСОБА_5 та старшому інспектору ювенальної превенції СП ВП ОСОБА_1 про те, що 28.04.2018 її неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, поїхала до своєї подруги ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 та не виходить на зв'язок.

Інспектор ювенальної превенції СП Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП капітан поліції ОСОБА_5, яка перебувала у складі слідчо-оперативної групи ВП, та старший інспектор ювенальної превенції СП Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_1, при отриманні інформації про зникнення дитини протокол усної заяви не оформили, негайно чергову частину Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП про вказаний факт не повідомили та заходів щодо його реєстрації до журналу ЄО ВП не вжили, а лише порадили ОСОБА_4 звернутися із відповідною заявою до органу поліції за місцем проживання.

Т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області 09.06.2018 затверджено висновок службового розслідування, відповідно до якого старший інспектор сектору ювенальної превенції СП Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та інспектор ювенальної превенції СП Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 в порушення пунктів 1, 2 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, протокол усної заяви про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_2 не оформили, у зв'язку з чим необхідні розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження зниклої відразу розпочато не було.

На підставі висновку службового розслідування ГУНП в Дніпропетровській області прийнято наказ від 09.06.2018 № 2596 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділення поліції ВП ГУНП», згідно з яким, зокрема, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1,5 розділу II та пункту 17 III Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, старшому інспектору ювенальної превенції СП Новокодацького відділення поліції старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено догану.

Позивач зазначає, що стягнення накладено за межами місячного строку, що є порушенням ст. 16 Дисциплінарного статуту ОВС, та підставою для визнання його незаконним. Також, про призначення службового розслідування її повідомлено не було, у зв'язку з чим було порушено право на: інформацію про підстави проведення такого розслідування; особисту участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з приписів статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», якою визначено, що поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

За приписами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 № 901-VIII, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» вирішено поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з п.п. 1, 2 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснюється цілодобово і невідкладно тим органом поліції, до якого надійшла заява чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, або слідчим, або іншою посадовою особою органу поліції, якою самостійно виявлено з будь-якого джерела обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Облік таких заяв та повідомлень проводиться уповноваженими працівниками чергових частин органів поліції, працівниками інших структурних підрозділів цих органів, яких призначено підмінними черговими в установленому порядку, оператором телефонної лінії «102» або іншою посадовою особою.

При особистому зверненні заявника до органу поліції із заявою чи повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію уповноважений працівник чергової частини або інша службова особа в кімнаті для приймання громадян цілодобово оформляють протоколи усних заяв і відразу реєструють заяви в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (далі - журнал ЄО), форма якого наведена в додатку 2 до цієї Інструкції.

Уповноважений працівник чергової частини органу поліції, отримавши заяву (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, відразу реєструє її (його) в журналі ЄО та направляє на місце події слідчо-оперативну групу чи групу реагування.

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ Інструкції прихованими від єдиного обліку вважаються заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які були відомі працівнику органу поліції, та відомості, які на час виявлення не внесено до журналу ЄО відповідного органу поліції, а самі заяви та повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події не отримали реєстраційного номера.

В поясненнях, наданих ОСОБА_1 22.05.2018 в рамках проведення службового розслідування, остання підтверджує факт проведення бесіди з ОСОБА_4 щодо зникнення її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 При цьому в письмових поясненнях ОСОБА_1 не спростовує факт того, що протокол усної заяви про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_2 нею не оформлявся, реєстрація повідомлення в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події не вчинялася.

Висновки службового розслідування також в повній мірі підтверджуються письмовими поясненнями інших працівників НПУ, поясненнями ОСОБА_4, Журналом єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в Новокодацькому ВП ДВП ГУНП, копії яких долучено до матеріалів справи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач скоїла дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку.

Разом з тим, суд першої інстанції надав невірну оцінку правомірності прийняття оскаржуваного наказу від 09.06.2018 № 2596 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

За висновком суду першої інстанції, під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізовувати свої права, зважаючи на те, що відповідачем не надано жодних доказів ознайомлення позивача про факт призначення службового розслідування та підстави його проведення. Службове розслідування було закінчено після спливу строку його проведення, а належних доказів продовження строку службового розслідування відповідачем не надано, а тому висновок службового розслідування не може вважатися об'єктивним, обґрунтованим та законним, що тягне за собою скасування наказу в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, таким, що не відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Згідно з п.2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п. 5.1 Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (п.п. 5.2, 5.3 Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що службове розслідування було розпочате 07.05.2018 на підставі наказу № 2103. На підставі рапорту старшого інспектора УОАЗОР ГУНП майора ОСОБА_3 від 06.06.2018 строк проведення службового розслідування був продовжений до 12.06.2018. Закінчене службове розслідування 09.06.2018 шляхом затвердження відповідного висновку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення керівника про продовження строку службового розслідування повинно оформлюватися у спосіб, у який призначається службове розслідування, тобто шляхом видання окремого наказу. Разом з цим, відповідачем не надано відповідного рішення (наказу) начальника, який призначив службове розслідування, про продовження строку службового розслідування. Також суд зазначив, що рапорт від 06.06.2018 про продовження строків службового розслідування, наданий відповідачем, не може вважатися вмотивованим та таким, що дає підстави для продовження строків службового розслідування, оскільки в ньому не зазначено, з яких обґрунтованих підстав службове розслідування не може бути закінчене у строк, встановлений пунктом 5.1 Інструкції № 230, та належного обґрунтування необхідності продовження строку.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що у підпунктах 6.3.1-6.3.4 Інструкції № 230 наведені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, а саме: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України.

Таким чином, суд першої інстанції вважає обґрунтованими твердження позивача про те, що під час проведення службового розслідування він був позбавлений можливості реалізовувати свої права, зважаючи на те, що відповідачем не надано жодних доказів ознайомлення позивача про факт призначення службового розслідування та підстав його проведення.

Натомість, суд апеляційної інстанції не знаходить вказані висновки суду обґрунтованими та законними, оскільки норми, на які посилається суд, не містять обов'язку ознайомлювати особу, щодо якої розпочато службове розслідування, з наказом про його призначення.

Натомість, пунктом 6.3.2 Інструкції № 230 визначено, що поліцейський має право брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

Таке право реалізовано позивачем шляхом подання письмових пояснень, копія яких міститься в матеріалах справи, що свідчить про обізнаність позивача щодо проведення відносно неї службового розслідування.

Також, п. 6.3.5 Інструкції особі надано право за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновками службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

В матеріалах справи відсутні докази подання такого рапорту з боку позивача, а тому висновки суд щодо порушення права позивача на належне ознайомлення про підстави проведення службового розслідування, є хибними.

Також не знаходять правового підтвердження висновки суду першої інстанції щодо порушення процедури продовження службового розслідування.

Суд, аналізуючи положення Інструкції № 230, дійшов висновку, що продовження терміну проведення службового розслідування має відбуватися в порядку, визначеному для його призначення, тобто, шляхом прийняття відповідного наказу керівником органу.

Проте, пунктом 5.1 Інструкції № 230 передбачено право начальника, який призначив службове розслідування, продовжити визначений строк для його проведення, але не більше як на один місяць. Таке питання вирішується у разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії.

Вказаною Інструкцією не встановлено вимоги до процедури прийняття такого рішення, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність прийняття керівником наказу про продовження терміну проведення службового розслідування, є лише припущенням суду.

Ознаками законного судового рішення є ухвалення його відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому покладення в основу судового рішення припущень суду є недопустимим.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рапорт від 06.06.2018, поданий на ім'я т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області полковника поліції ОСОБА_6, не відповідає вимогам чинного законодавства, адже не містить обґрунтованого мотивування необхідності продовження строків проведення службового розслідування.

Проте, за висновком суду апеляційної інстанції, такий формальний підхід до складання рапорту не може бути достатньою та належною підставою для визнання незаконним рішення, прийнятого за наслідками проведеного службового розслідування, в ході якого було беззаперечно встановлено порушення з боку позивача вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що службове розслідування було проведено відповідно до вимог чинного законодавства, а висновки розслідування є обґрунтованими, доведеними відповідачем та не спростовані позивачем.

Щодо доводів позивача про пропущення ГУНП в Дніпропетровській області строку для притягнення до відповідальності, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

За висновком суду апеляційної інстанції, такий строк має обраховуватися з дня затвердження висновку службового розслідування - 05.06.2018, а не з 04.05.2018, як зазначає позивач, адже факт вчинення дисциплінарного проступку перевіряється та підтверджується саме в результаті проведення службового розслідування, а тому строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не порушено.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуваний наказ ГУНП в Дніпропетровській області № 2596 від 09.06.2018 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 є правомірним та обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасування як таке, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року в адміністративній справі № 0440/5589/18 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 12 лютого 2019 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повна постанова складена 12 лютого 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова