Справа № 807/243/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3845/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 807/243/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та оплату вимушеного прогулу (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Іванчулинець Д.В. в м. Ужгороді Закарпатської області 16.10.2018 року, згідно з протоколом судового засідання 11:42 год., повний текст судового рішення складено 17.10.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просить визнати незаконним та скасувати п. 2 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 371 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Рахівського відділення поліції Тячівського ГУПК в Закарпатській області» від 21 лютого 2018 року, яким на старшого сержанта поліції сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України; визнати незаконним та скасувати п. 6 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатської області № 42 о/с «По особовому складу», яким реалізовано дисциплінарне стягнення та звільнено зі служби в Національній поліції України старшого сержанта поліції сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_1; поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України; стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток у вигляді вимушеного прогулу за весь період розгляду справи на момент винесення рішення з розрахунку 414,82 грн. за день; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувані накази відповідача є протиправними, оскільки документи, на підставі яких вони були прийняті, не є підставою для обґрунтованого накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Так, у протоколі медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння відсутнє заключення щодо наявності чи відсутності стану алкогольного сп'яніння у позивача. Крім того, до протоколу включено показники не повіреного у визначеному законом порядку засобу вимірювальної техніки, а тому такі показники не можуть братись до уваги та свідчити про стан алкогольного сп'яніння.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що старший сержант ОСОБА_1 перебував на службі в поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

28 січня 2018 року старшим оперуповноваженим в ОВС Закарпатського управління ДВБ НП України ОСОБА_2 разом з оперуповноваженим в ОВС відділу моніторингу та зонального контролю Закарпатського управління ДВБ НП України ОСОБА_3 та старшим оперуповноваженим відділу оперативних розробок Закарпатського управління ДВБ НП України ОСОБА_4 здійснено перевірку несення служби працівниками Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області на стаціонарному посту «Лазещина».

Вказаною перевіркою встановлено перебування поліцейських сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на стаціонарному посту «Лазещина» у форменому одязі з табельною вогнепальною зброєю у стані алкогольного сп'яніння, про що старшим оперуповноваженим в ОВС Закарпатського управління ДВБ НП України ОСОБА_2 був складений рапорт.

Наказом ГУ НП в Закарпатській області «Про призначення службового розслідування» від 30 січня 2018 року № 204 призначено службове засідання за вказаним фактом. Службове розслідування проводилось у відповідності до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230.

Про результати службового розслідування складено висновок від 21 лютого 2018 року, який затверджений начальником ГУ НП в Закарпатській області. Відповідно до вказаного висновку відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування, - підтвердилися.

Наказом начальника ГУНП в Закарпатській області від 21 лютого 2018 року № 371 «Про притягнення до відповідальності окремих працівників Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП» за порушення вимог ст. ст. 1, 2, 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», п. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179 та вимог п. 1, пп. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що проявилося у вживанні алкогольних напоїв на стаціонарному посту «Лазещина», перебуваючи в однострої з табельною зброєю та подальшій втечі з посту, що негативно вплинуло на імідж поліції в цілому та могло призвести до негативних наслідків, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнено зі служби в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 26 лютого 2018 року № 42 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 - поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області звільнено зі служби в поліції відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» за п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 26 лютого 2018 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дії позивача, що знайшли своє відображення у грубому порушенні службової дисципліни, не виконанні вимог Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських, що підтверджується матеріалами справи, - є проступком, несумісним з перебуванням на службі в поліції..

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), що затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається:

створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу;

набуттям високого рівня професіоналізму;

забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності;

дотриманням законності і статутного порядку;

повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності;

вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей;

забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту;

умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно з ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено обов'язки осіб рядового і начальницького складу.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

- дотримуватися норм професійної та службової етики

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

- стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

- постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

- сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

- берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до частини першої якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

З матеріалів справи встановлено, що під час проведеного службового розслідування за фактом перебування на службі в стані алкогольного сп'яніння окремих працівників Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП 28 січня 2018 року близько 17.30 год. співробітниками Закарпатського управління ДВБ Національної поліції України спільно з працівниками ВІОС УКЗ ГУНП здійснено перевірку несення служби працівниками Рахівського ВП Тячівського ВН ГУНП на стаціонарному посту «Лазещина» Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП. У ході проведення перевірки було встановлено, що згідно розстановки нарядів Рахівського відділення поліції на стаціонарному посту «Лазещина» у період часу з 08.00 год. 28 січня 2018 року по 08.00 год. 29 січня 2018 року несли службу поліцейські сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області. Крім того, на стаціонарному посту «Лазещина» Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП було виявлено попередній наряд Рахівського відділення поліції, а саме - інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8, які згідно розстановки нарядів Рахівського відділення поліції несли службу у період часу з 08.00 год. 27 січня 2018 року по 08.00 год. 28 січня 2018 року.

Працівниками Закарпатського управління ДВБ Національної поліції України та ВІОС УКЗ ГУНП встановлено, що вказані працівники сектору реагування патрульної поліції № 4 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП, серед яких і ОСОБА_1, які знаходилися на посту «Лазещина», перебували в однострої з табельною зброєю та в стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку з цим їм було запропоновано проїхати до Рахівської районної лікарні для проходження медичного огляду з метою встановлення ступеню алкогольного сп'яніння.

Однак, дану вимогу працівники Рахівського відділення поліції не виконали та стали себе поводити неадекватно, при цьому намагалися втекти з місця події.

За результатами проведеного медичного освідчення складено протокол № 26. Вказане медичне освідчення здійснювалося за допомогою газоаналізатору Drager Аlcotest 5510. Згідно результатів тесту позивач знаходився у стані алкогольного сп'яніння (1,46 проміле).

Стан алкогольного сп'яніння позивача підтверджується записом у журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Покликання позивача на те, що під час огляду позивача на стан алкогольного сп'яніння до протоколу медичного освідчення включені показники не повіреного у визначеному законом порядку засобу вимірювальної техніки, які не можуть братися до уваги та свідчити про стан алкогольного сп'яніння, апеляційний суд оцінює критично, виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до свідоцтва № 12-01/8843 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Газоаналізатор Drager Alcotest 5510 відповідає вимогам експлуатації. Вказане свідоцтво чинне до 28 грудня 2017 року.

Медичне освідчення позивача для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння здійснювалося 28 січня 2018 року.

Разом з тим, відповідність вказаного засобу вимірювальної техніки встановленим вимогам свідчить його наступна повірка, що підтверджується свідоцтвом № 35/18-1425 від 01 березня 2018 року.

Крім того, згідно листа Рахівської районної лікарні від 27 червня 2018 року підтверджено справність газоаналізатора Drager Alcotest 5510 в проміжок часу з 29 грудня 2017 року по 28 лютого 2018 року.

Будь-які докази несправності вказаного засобу вимірювальної техніки у вказаний період у справі відсутні.

Таким чином, відсутність у період з 29 грудня 2017 року по 28 лютого 2018 року свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки не являється свідченням його несправності чи невідповідності встановленим вимогам.

Крім того, позивач був ознайомлений з результатами медичного освідчення, що підтверджує його підпис у пункті 15 вказаного Протоколу від 28 січня 2018 року № 26, однак не вказав, що не згідний з результатом проведення огляду спеціальним технічним засобом.

До того ж, факт виявлення перебування позивача під час несення служби у стані алкогольного сп'яніння підтверджено матеріалами службового розслідування (а.с. 87-88, 167-172 т. 1), в яких наявний рапорт старшого оперуповноваженого Закарпатського управління ДВБ НП України ОСОБА_2, яким безпосередньо виявлений даний факт та зафіксований за допомогою засобів технічної фіксації.

Також даний факт підтверджено показаннями допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до абзацу 2 пункту 25 постанови Пленуму від 06 листопада 1992 року № 6 (зі змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року № 1179, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов'язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно пп. 6 п. 2 Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов'язків поліцейському заборонено:перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов'язків і в невстановленому місці.

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Отже, під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини, встановлені службовим розслідуванням, які підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

У відповідності до ст. 12 Дисциплінарного статуту одним з видів дисциплінарного стягнення є звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 6 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що дії позивача, які виявилися у грубому порушенні службової дисципліни, невиконанні вимог Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських, що підтверджується матеріалами справи, - є проступком, несумісним з перебуванням на службі в поліції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв'язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому. Відтак, відсутні підстави для скасування оскаржених наказів та поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 807/243/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 08.02.2019