Справа № 607/9945/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/2704/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2018 року (суддя - Ромазан В.В., час ухвалення - 16:28, місце ухвалення - м.Тернопіль, дата складання повного тексту - 16.09.2018 року),

в адміністративній справі №607/9945/17 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_1звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачаТернопільського ОУПФ України Тернопільської області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування позивачу періоду перебування на посадах в Тернопільському філіалі інституту землеустрою Української академії аграрних наук (з 25.01.1990 року по 16.06.1990 року - на посаді керівника групи; з 15.06.1990 року - на посаді начальника групи; з 02.01.1991 року - на посаді головного спеціаліста техвідділу; з 01.06.1992 року - на посаді головного інженера Тернопільського філіалу інституту землеустрою Української академії аграрних наук) до стажу державної служби; 2) зобов'язати відповідача зарахувати позивачу період перебування на посадах в Тернопільському філіалі інституту землеустрою Української академії аграрних наук (з 25.01.1990 року по 16.06.1990 року - на посаді керівника групи; з 15.06.1990 року - на посаді начальника групи; з 02.01.1991 року - на посаді головного спеціаліста техвідділу; з 01.06.1992 року - на посаді головного інженера Тернопільського філіалу інституту землеустрою Української академії аграрних наук)до стажу державної служби; 3) визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії державного службовця з дня його звернення за призначенням пенсії державного службовця; 4) зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію державного службовця з дня його звернення за призначенням пенсії державного службовця.

Відповідач Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав заперечення та відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні у стаж державної служби періоду його роботи на посадах в Тернопільському філіалі інституту землеустрою Української академії аграрних наук : з 02.01.1990 року по 15.06.1990 року на посаді керівника проектної групи відділу земельного проектування; з 15.06.1990 року по 02.01.1991 року на посаді начальника групи відділу земельного проектування; з 02.01.1991 року по 12.05.1992 року на посаді головного спеціаліста технічного відділу; з 12.05.1992 по 28.05.1997 року на посаді головного інженера, та переведенні з одного виду пенсії на інший - відповідно до Закону України «Про державну службу», з 04 липня 2017 року. Зобов'язано Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області перевести з 04 липня 2017 року ОСОБА_1 на інший вид пенсії - пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши при цьому йому у стаж державної служби періоди його роботи на посадах в Тернопільському філіалі інституту землеустрою Української академії аграрних наук : з 02.01.1990 року по 15.06.1990 року на посаді керівника проектної групи відділу земельного проектування; з 15.06.1990 року по 02.01.1991 року на посаді начальника групи відділу земельного проектування; з 02.01.1991 року по 12.05.1992 року на посаді головного спеціаліста технічного відділу; з 12.05.1992 по 28.05.1997 року на посаді головного інженера.

З цим рішенням суду першої інстанції від 06.09.2018 року не погодився відповідач Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 04.07.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача зі заявою про переведення з пенсії по віку на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року мають право особи, які на день набрання чинності Законом України №889-VIII від 10.12.2015 року, зокрема, мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами КМ України. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Таким чином, на думку апелянта, до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, підлягають зарахуванню періоди роботи позивача: з 29.05.1997 р. по 04.07.2001 р. в Тернопільському обласному управлінні земельних ресурсів, з 05.07.2001 р. по 04.11.2002 р. в Державному комітеті України по земельних ресурсах, з 02.12.2002 п. по 24.04.2012 р. в Тернопільському обласному управлінні земельних ресурсів. Оскільки, стаж роботи позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року, обчислений на підставі записів трудової книжки, становить 14 років 10 місяців та на момент звернення позивач на посадах державної служби не працював, право на призначення пенсії як державному службовцю у нього відсутнє.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 06.09.2018 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Позивач ОСОБА_1 подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області, просить відмовити у задоволенні цієї апеляційної скарги.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільському ОУПФ України Тернопільської області та отримує пенсію за віком.

04.07.2017 року позивач звернувся до Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області з заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

07.07.2017 року на засіданні комісії Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій прийнято рішення (протокол №43) про відмову в призначенні пенсії державного службовця. Підставою для прийняття такого рішення були висновки комісії Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області про відсутність на момент звернення позивача достатнього стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.15-16).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 р., яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно достатті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІвід 16.12.1993 р..

Відповідно до пункту 2 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 р., на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 р. (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу»: - займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; - мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, право на одержання пенсії державних службовців мають чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними, зокрема, такого віку: 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955р. по 31 грудня 1955р..

До двадцятирічного стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, зараховується час роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців відповідно достатті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

Статтею 25 Закону №3723 визначено сім категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Відповідно до цієї статті до шостої категорії посад державних службовців віднесено посади спеціалістів управлінь обласних державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади.

Разом з тим, стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначається не лише ст. 25 Закону України «Про державну службу», але й актами Кабінету Міністрів України.

Судом першої інстанції також вірно враховано, що відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби затв. постановою КМ України від 03.05.1994 р. №283 (чинного на момент перебування на державній службі позивача та на час її припинення), до стажу державної служби включається також стаж наукової роботи, набутий в державних установах, організаціях, закладах на посадах, визначених переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно дост.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затв. постановою КМ України від 04.03.2004 р. №257, незалежно від наявності перерв у роботі.

Переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 1999 р. № 923 (в редакції постанови КМ України від 02.08.2000 р. № 1191) до таких віднесено посади керівника (завідувача, начальника тощо), заступника керівника (завідувача, начальника тощо), головного наукового співробітника, провідного наукового співробітника, старшого наукового співробітника, наукового співробітника, молодшого наукового співробітника підрозділу (відділення, відділу, лабораторії, сектору, групи тощо), які виконують наукову, науково-технічну або науково-організаційну роботу Вищих навчальних закладів та закладів післядипломної світи (їхніх філій) IIІ-ІV рівнів акредитації (інститут, консерваторія, академія, університет, тощо); наукові підрозділи в їхньому складі.

Згідно Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. № 257 (із подальшими змінами і доповненнями), чинного на момент перебування та на час припинення позивачемдержавної служби, до таких віднесено посади керівника (президента, генерального директора, генерального конструктора, директора, начальника); заступника керівника (віце-президента, заступників генерального директора, генерального конструктора, директора, начальника), радник при дирекції наукової установи, організації (їх філіалів) з наукової, науково-технічної роботи; головний учений секретар, учений секретар та їх заступники; головного конструктора (інженер, технолог тощо) та їх заступники з основного напряму діяльності наукової установи, організації; провідного конструктора (інженера, технолога тощо) з основного напряму діяльності наукової установи, організації; керівника (завідуючого, начальника), заступників керівника (завідуючого, начальника), головного конструктора (інженер, технолог тощо), провідного конструктора (інженера, технолога тощо) наукового підрозділу (відділення, відділу, комплексу, центру, лабораторії, сектору, бюро, групи); головного інженера (конструктора, технолога, архітектора) проекту; головного наукового співробітника; провідного наукового співробітника; старшого наукового співробітника; наукового співробітника; наукового співробітника-консультанта; молодшого наукового співробітника Наукових установ та організації (їх філіалів, відділень тощо). При цьому, варто зауважити, перелік посад сформульовано невичерпно.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. Постановою КМ України від 12.08.1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З матеріалів справи, зокрема змісту оскарженого рішення (протоколу № 43) видно, що до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723 та актами КМ України, відповідачем зараховано період роботи ОСОБА_1 з 29.05.1997 року по 04.07.2001 року в Тернопільському обласному управлінні земельних ресурсів, з 05.07.2001 р. по 04.11.2002 р. в Державному комітеті України по земельних ресурсах, з 02.12.2002 р. по 24.04.2012 р. в Тернопільському обласному управлінні земельних ресурсів.

Разом з тим, спірним періодом, який не зараховано відповідачем до стажу державної служби є період роботи позивача з 25.01.1990 року по 28.05.1997 р. в Тернопільському філіалі інституту землеустрою.

З цього приводу, судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії БТ-І №2939094 та довідки Інституту землеустрою Української академії аграрних наук № 1-01/39 від 17.01.2002 р., позивач в період з 06.12.1978 р. по 28.05.1997 р. працював в Тернопільському філіалі інституту землеустрою (а.с. 17-22, 23).

Зокрема, з 02.01.1990 року позивач працював на посаді керівника проектної групи відділу землепроектування; з 15.06.1990 року - на посаді начальника групи відділу земле проектування Тернопільського філіалу інституту «Укрземпроект»; з 02.01.1991 року - на посаді головного спеціаліста технічного відділу Тернопільського філіалу Інституту «Укрземпроект»; з 12.05.1992 року - на посаді головного інженера Тернопільського філіалу інституту землеустрою, звідки 28.05.1997 року позивач був звільнений у порядку переводу на посаду начальника обласного управління земельних ресурсів. Працюючи на зазначених посадах, ОСОБА_1 займався науково-технічною діяльністю.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, який не спростовано доводами апеляційної скарги, що посади на яких перебував позивач у вищенаведені періоди роботи в Тернопільському філіалі Інституту землеустрою Української академії аграрних наук, були віднесені до переліку посад, які повинні бути зараховані до стажу державної служби.

Таким чином позивач, з урахуванням спірного періоду, має стаж роботи на посадах державної служби більше 20 років, тому, відповідно до п.12 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних Закону № 889-VIII, має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-XII.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед інших, справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 229 ч.4, 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2018 року в адміністративній справі №607/9945/17 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 08.02.2019 року