Справа № 750/1468/19
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/1468/19
Провадження № 2-а/750/53/19
У Х В А Л А

11 лютого 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Карапута Л.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області, головного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

07.02.2019 до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області, головного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови.

Розглянувши питання щодо предметної підсудності означеної справи, суд прийшов до такого висновку.

Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів.

Так, місцевим загальним судам як адміністративним судам, відповідно до ч.1 ст.20 КАС України, підсудні лише:

1)адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, повязані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;уточнення списку виборців;оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, повязані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Всі інші адміністративні справи, крім визначених ч.1 ст.20 КАС України, підсудні окружним адміністративним судам, що встановлено ч.2 ст.20 КАС України.

Згідно положень ч.6 ст.287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними.

З тексту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що предметом спору є оскарження постанови суб'єкта владних повноважень щодо застосування фінансових санкцій за порушення КЗпП України.

Фінансові санкції, що можуть бути застосовані до керівника приватного підприємства, не є адміністративною відповідальністю у розумінні п.1 ч.1 ст.20 КАС України та на них не розповсюджуються норми Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Відповідно до ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі встановить, що справа належить до підсудності іншого суду.

Виходячи з аналізу положень КАС України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до Чернігівського окружного адміністративного суду, якому ця справа предметно підсудна, в силу вимог ст.20 КАС України, оскільки Деснянський районний суд м.Чернігова не є судом, повноважним згідно закону на розгляд справи цієї категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.20, 29, 30, 241, 248, 256, 287, 294 КАС України,

у х в а л и в:

передати справу № 750/1468/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області, головного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Карапута