Справа № 0840/4003/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0840/4003/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року (головуючий суддя - Садовий І.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - Відповідач), в якому просив суд зобов'язати Відповідача призначити та виплачувати Позивачу пенсію за віком, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 10%, починаючи

з 12.04.2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що у червні 2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату йому пенсії за віком, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення за більш пізній вихід на пенсію починаючи з 12.04.2017 року. Відповідач листом від 15.06.2018 року за №302/Б-1 повідомив Позивача про те, що оскільки станом на день призначення пенсії - 12.04.2017 року, його вік становив повних 56 років, а підвищення, передбачене ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється після досягнення 60 років, тому розмір підвищення, в даному випадку, має нульове значення. Позивач вважає такі дії Відповідача протиправними та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду 20 листопада 2018 року у справі №0840/4003/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено у повному обсязі (а.с. 30-32).

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що оскільки Позивач реалізував своє право виходу на пенсію у віці 39 років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", то його звернення із заявою про призначення пенсії за віком у 2017 році у віці 56 років не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком. Крім того у Позивача відсутня кількість повних місяців страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку (60 років), а тому розмір підвищення має нульове значення.

ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 37-41).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, тим, що відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а не досягнення 60 річного віку, тому Позивач має право на 10% підвищення пенсії.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що з 12.04.2017 року Позивач перебуває на обліку в Шевченківському ОУПФУ м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, яка призначена на підставі Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У грудні 2017 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про призначення та виплату пенсії за віком з урахуванням ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV за більш пізній вихід на пенсію.

Після отримання від Відповідача письмової відмови у задоволенні власної заяви Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2018 року по справі №808/194/18 позовні вимоги Позивача було задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в частині відмови включення до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 підвищення передбаченого ч.1 ст.29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV; зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч.1 ст.29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 12.04.2017 (а.с.13-14).

У Рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2018 по справі №808/194/18 зазначено, що до 12.04.2017 року Позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ". З 12.04.2017 Позивачу, за його заявою, призначено пенсію за віком, згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV

та прийнято на облік до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Відмовляючи в частині позовних вимог про зобов'язання включити до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч.1 ст.29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, за більш пізній вихід на пенсію у розмірі, який було визначено Позивачем, а саме 10%, суд першої інстанції у справі №808/194/18 посилався на те, що визначення відсотка, на який має бути підвищено пенсію позивачеві, законом віднесено до компетенції органу Пенсійного фонду після перевірки відповідних даних, тобто до його дискреційних повноважень.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2018 по справі №808/194/18 Відповідачем було проведено відповідний розрахунок, згідно з яким встановлено, що у Позивача відсутня кількість повних місяців страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку (60 років), тому розмір підвищення має нульове значення.

У червні 2018 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою, в якій просив призначити та виплачувати йому пенсію за віком, включивши до розрахунку пенсії підвищення, передбачене ч.1 ст.29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 12.04.2017.

Листом Шевченківського ОУПФУ м. Запоріжжя від 15.06.2018 за №302/Б-1 Позивача повідомлено про те, що оскільки станом на день призначення пенсії - 12.04.2017, його вік становив повних 56 років, а підвищення, передбачене ч.1 ст.29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV встановлюється після досягнення віку, передбаченого ст.26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV - 60 років, на виконання рішення суду було проведено відповідний розрахунок. Однак, у зв'язку з тим, що у випадку позивача відсутня кількість повних місяців страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку (60 років), то розмір підвищення має нульове значення (а.с.11).

Зобов'язання Відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з підвищенням за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 10% є предметом судового спору у даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не дотримано умов, встановлених ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV, що свідчить про відсутність підстав для підвищення пенсії останньому за більш пізній вихід на пенсію.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим ч. 1 ст. 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку.

Колегія суддів вважає, що оскільки Позивач реалізував право виходу на пенсію у 1999 році у віці 39 років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", то його звернення із заявою про призначення пенсії за віком у 2017 році у віці 56 років не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 1999 року по 2017 рік він отримував пенсію за вислугу років.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів бере до уваги і те, що у Позивача відсутня кількість повних місяців страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку (60 років), а тому розмір підвищення має нульове значення.

З огляду на вищевикладене, оскільки Позивач реалізував своє право виходу на пенсію до 2017 року за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та до 12.04.2017 отримував пенсію за вислугу років, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підстави для призначення та перерахунку позивачу пенсії з урахуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 12.04.2017, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.09.2018 по адміністративній справі №336/4385/17.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі №0840/4003/18 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі №0840/4003/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова