Справа № 0440/6291/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2019 року Справа № 0440/6291/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю: представників позивача - Резніченко Л.І., Лаштаєва О.В., представника відповідача - Анікєєвої С.Є., представника третьої особи №1 - Слєсаренко С.В., представника третьої особи №2 - Лещова Д.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Профспілкової організації комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради»
до Дніпропетровської обласної ради
треті особи Комісія з реорганізації комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» в особі голови комісії Слєсаренка Сергія Володимировича, Комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради»
про скасування рішення в частині, -
Первинна профспілкова організація комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської обласної ради, третя особа - Комісія з реорганізації комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» в особі голови комісії Вальчука С.І., Комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради», в якій позивач просить:
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що відповідачем було прийнято рішення №342-13/VІІ від 22.06.2018 року, пунктом 41 вказаного рішення було вирішено реорганізувати комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради шляхом приєднання до комунального закладу «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4 Дніпропетровської обласної ради». Позивач вважає вказаний пункт рішення протиправним та таким, що прийнято з порушеннями законодавства, оскільки його не було внесено та оприлюднено на офіційному сайті обласної ради за двадцять робочих днів до дати його розгляду до проекту рішення, що у свою чергу позбавило можливості обговорення даного питання громадськістю та внесення пропозицій, у зв'язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
21.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відмовлено у відкритті провадження по даній справі.
20.09.2018 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
02.10.2018 року справу отримано Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
05.10.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 05.10.2018 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
17.10.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Комісію з реорганізації комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» в особі Вальчука Сергія Івановича.
30.10.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було повернено позивачу заяву про забезпечення позову без розгляду.
02.11.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
07.11.2018 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву, у зв'язку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи.
14.11.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржуваний пункт рішення є правомірним та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, оскільки зміни до проекту рішення були оприлюднені вчасно, у відповідності до вимог законодавства, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
11.12.2018 року у підготовчому судовому засіданні було залучено в якості третьої особи Комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради», замінено третю особу-1 - на Комісію з реорганізації комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» в особі голови комісії Слєсаренка Сергія Володимировича та оголошено перерву у підготовчому провадженні.
14.12.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує проти доводів відповідача наведених у відзиві на позовну заяву та вказано, що оскаржуваний пункт рішення не містить доцільності та будь-якого обґрунтування та відповідачем не надано належних доказів оприлюднення оскаржуваного пункту рішення.
14.12.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено дію підпункту 41.5 пункту 41 рішення Дніпропетровської обласної ради сьомого скликання № 342-13/VІІ від 22.06.2018 року, в частині проведення заходів, спрямованих на реорганізацію комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради шляхом приєднання до комунального закладу «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4 Дніпропетровської обласної ради».
19.12.2018 року у підготовчому судовому засіданні було вирішено закрити підготовче провадження, перейти до розгляду справи по суті та оголошено перерву у розгляді справи по суті.
20.12.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було витребувано у відповідача додаткові докази по справі.
24.01.2019 року на виконання вимог ухвали від 20.12.2018 року відповідачем було надано до суду витребувані докази по справі.
25.01.2019 року від представником позивача було подано до суду додаткові докази по справі.
Під час розгляду справи по суті 25.01.2019 року представники позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, при цьому посилаючись на доводи вказані у позовній заяві та відповіді на відзив та вказали на протиправність оскаржуваного пункту рішення.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву та вказав, що відповідачем прийнято оскаржуваний пункт рішення в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства.
Третя особа-1 просив у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні.
Представник третьої особи-2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Дніпропетровською обласною радою сьомого скликання на тринадцятій сесії було прийнято рішення №342-13/VІІ від 22.06.2018 року «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області».
Позивач вважає вказаний пункт рішення необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням вимог законодавства, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 25 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад, а саме перелік питань, що вирішується лише на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради визначений ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Відповідно до ч. 1 ст. 106 Цивільного кодексу України, злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
Згідно із ст. 137 Господарського кодексу України, власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб'єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб'єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.
Пунктом 20 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Судом встановлено, що Дніпропетровська обласна рада у спірних правовідносинах виступає розпорядником майна комунальної власності, а саме: комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради», а отже, як розпорядник майна відповідач наділений правом приймати рішення щодо реорганізації вказаної установи.
Щодо порядку прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.
Так, Порядок прийняття рішень на засіданнях Дніпропетровської обласної ради визначається Регламентом Дніпропетровської обласної ради VІІ скликання, затвердженого рішенням 2-ої сесії Дніпропетровської обласної ради VІІ скликання від 19.02.2016 р. №9-2/VІІ (далі - Регламент).
Відповідно до статті 15 Регламенту відкритість та гласність роботи ради забезпечується завчасним оприлюдненням проектів рішень ради з метою їх громадського обговорення та внесення пропозицій.
Пропозиції до проекту порядку денного вносяться головою обласної ради, головою обласної державної адміністрації, постійними комісіями, депутатськими фракціями і групами, депутатами, як правило, не пізніше, ніж за двадцять робочих днів до відкриття сесії.
Пропозиція щодо кожного питання, яке пропонується включити до проекту порядку денного сесії, подається відповідно до інструкції з діловодства у формі проекту рішення із службовою запискою та, у разі потреби, пояснювальною запискою.
Проекти рішень, внесені до проекту порядку денного, оприлюднюються на офіційному сайті обласної ради не пізніше, ніж за двадцять робочих днів до дати їх розгляду.
Зміни до оприлюднених проектів рішень можуть бути внесені за поданням депутатів, постійних комісій, голови облдержадміністрації, погодженим із головою обласної ради, або за пропозицією голови обласної ради.
Проекти рішень із внесеними змінами оприлюднюються на офіційному сайті із зазначенням дати оновленої інформації.
Подані пропозиції узагальнюються виконавчим апаратом обласної ради та за десять днів до сесії надаються голові обласної ради.
Згідно з п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що першим заступником голови обласної ради по виконавчому апарату Жаданом Є.В. було подано службову записку від 23.05.2018 року №ВХ-4030/0/1-18 про оприлюднення на сайті обласної ради проекту рішення «Питання діяльності окремих комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» на підставі, якої проект вказаного рішення був розміщений на офіційному сайті обласної ради у той же день 23.05.2018 року, тобто за 20 робочих днів до його розгляду на пленарному засіданні.
Відповідно статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.
Згідно з розділом ІІІ Положення про постійні комісії Дніпропетровської обласної ради VІІ скликання, затвердженого рішенням обласної ради від 16.10.2015 року №7-1/VІІ за результатами вивчення та розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії та підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови комісії або секретарем комісії. Рекомендації постійних комісій підлягають обов'язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані.
Таким чином, вивчення, попередній розгляд, підготовка висновків і проектів рішень з питань забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони здоров'я, розроблення та вжиття необхідних заходів, спрямованих на розвиток охорони здоров'я, тощо за функціональною спрямованістю згідно із вищевказаним Положенням належить до компетенції постійної комісії обласної ради з питань охорони здоров'я, дитинства та материнства.
Відповідно до стаття 16 Регламенту у разі потреби пропозиції до проекту порядку денного сесії обласної ради можуть бути внесені й після закінчення терміну подання пропозицій, визначеного цим Регламентом.
Такі пропозиції можуть бути внесені тільки за згодою голови обласної ради та оприлюднені на офіційному сайті обласної ради того ж дня.
Порядок денний затверджується радою більшістю від загального складу ради.
20.06.2018 року на черговому засіданні постійної комісії обласної ради з питань охорони здоров'я, дитинства та материнства було розглянуто проект рішення «Питання діяльності окремих комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» та вирішено з метою оптимізації фінансування закладів охорони здоров'я запропонувати доповнити проект вказаного рішення та реорганізувати комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» шляхом приєднання до комунального закладу «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради».
Вказане рішення постійної комісії викладене у протоколі №23 від 20.06.2018 року та прийнято більшістю голосів членів комісії.
Також, проект рішення «Питання діяльності окремих комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» розглянуто постійною комісією облавної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства з урахуванням оскаржуваного пункту 41 - про реорганізацію комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» шляхом приєднання до комунального закладу «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується протоколом №53 від 21.06.2018 року.
На виконання положень Регламенту, за рішенням постійних комісій обласної ради, зміни до проекту вказаного рішення були оприлюднені 21.06.2018 року та направлені депутатам обласної ради.
Аналізуючи вищевказане, суд вважає, що Дніпропетровською обласною радою дотримано вимог Регламенту, щодо оприлюднення проекту рішення «Питання діяльності окремих комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області».
При цьому, суд зазначає, що позивачем фактично оскаржується доцільність прийняття відповідачем рішення про реорганізацію комунального підприємства, що є виключною компетенцією відповідача як органу місцевого самоврядування, до відання якого законодавством віднесенні питання створення, реорганізації та ліквідації комунальних підприємств, крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим завданням суду є здійснення правосуддя. Відтак, завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення суб'єктом владних повноважень, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади та принцип розподілу влади заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень.
Щодо посилань позивача, що прийняття оскаржуваного рішення призводить до порушення трудових прав та інтересів персоналу.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації» від 25.01.2011 року, вказується, що скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації (далі - підприємство) тощо. Скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.
Суд зазначає, що судовому захисту підлягають права, свободи або законні інтереси особи, які були порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.
Водночас, слід звернути увагу на те, що оскаржуване рішення не є актом індивідуальної дії відносно працівників, а є розпорядчим документом реорганізації власності територіальної громади.
Водночас, з оскаржуваним рішенням не визначається скорочення чи ліквідацію будь-яких посад, а тому, твердження позивача, що реорганізацією комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» порушуються трудові права персоналу є безпідставними та такими, що не підлягають увазі.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Позивачем не доведено та судом не встановлено наявності підстав для скасування пункту 41 та підпунктів: 41.1,41.2,41.3,41.4,41.5 рішення Дніпропетровської обласної ради № 342-13/VІІ від 22 червня 2018 року.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване рішення винесене відповідачем в порядку та в межах повноважень і у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 12.02.2019 року.

Суддя М.В. Дєєв