Справа № 189/1833/18
Суддя: Пустовар О. С.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/1833/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.02.2019 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пустовар О.С.,

за участю секретаря Комеристої І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Кіровоградської області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ № 690926 від 25.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції Кіровоградської області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ № 690926 від 25.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2018 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS 26.440 (номерний знак НОМЕР_1) з напівпричепом марки ВЕСТТ 930014 (номерний знак НОМЕР_2). На 702 км, автомобільній дорозі М-12, Кропивницький-Тернопіль-Стрий, ТЗ було зупинено інспектором роти №3 батальйону №1 УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №690926. Відповідно до вищевказаної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП України. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керуючи ТЗ з причепом ВЕСТТ 930014 днз АЕ6549ХМ на якому перевозив великогабаритний вантаж комбайн шириною 3,8 м, вантаж виступає за межі ТЗ на 2,6 м, без відповідного дозволу на перевезення великогабаритного вантажу від відповідного підрозділу НП, чим порушив п. 22.5 ПДР Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами» та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 (пятсот десять) гривень. Дану постанову вважає незаконною та такою, шо підлягає скасуванню, оскільки працівник поліції проводив заміри габаритів вантажу, пристроєм сумнівного походження рулеткою, на який не було предявлено свідоцтво виданого уповноваженим органом виконавчої влади у сфері метрології. 25.10.2018 року він здійснював перевезення вантажу, а саме комбайн «John Deere Т660», ширина якого не перевищувала вказану в дозволі №28 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні від 11.10.2018 року що діє з 11.10.2018 року по 25.11.2018 року 3,75 м. Крім того, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти. Працівник поліції взагалі не застосував передбачені чинним законодавством правила проведення габаритно-вагового вимірювання, що підтверджує відсутність належних та допустимих доказів порушення позивачем чинного законодавства. Крім того, для проведення вимірювань працівник поліції повинен застосовувати лише сертифіковані прилади, які мають проходити повірку кожні 1,5 роки. Однак, 25.10.2018 року працівник поліції здійснював вимірювання неналежним приладом та в постанові не вказано, яким саме приладом здійснювалось вимірювання. Вважає дії працівника поліції, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови від 25.10.2018 року серії ЕАВ №690926 про накладення адміністративного стягнення у вигляді 510,00 гривень незаконними, оскільки порушує п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача. Враховуючи вищенаведене, позивач просить задовольнити адміністративний позов.

У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В поданому адміністративному позові просив розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що дії інспектора поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були правомірними, відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію» та ст.ст. 258, 283 КУпАП. Крім того зазначив, що постанова серії ЕАВ №690926 від 25.10.2018 року складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Стягнення застосоване без порушення в межах санкції статті 132-1 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотримання вимог чинного законодавства. При винесенні постанови, позивачу були розяснені його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Оскільки доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем не надано, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного просить відмовити в задоволенні позовним вимог ОСОБА_1 та замінити, як неналежного відповідача управління патрульної поліції в Кіровогрдаській області ДПП на інспектора роти № 3 батальйону УПП в Кіровогрдаській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, який виносив постанову в справі про адміністративне правопорушення. Крім того, на підтвердження своєї позиції надав в якості доказу ДВД-диск із відеозаписом правопорушення.

Третя особа: інспектор роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд ухвалив проводити розгляд справи у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕАВ №690926 від 25.10.2018 року, винесеною лейтенантом поліції УПП в Кіровоградській області ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 за порушення п. 22.5 ПДР Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами (водій керуючи ТЗ з причепом ВЕСТТ 930014 днз АЕ5649ХМ на якому перевозив великогабаритний вантаж комбайн шириною 3,8 м вантаж виступає за межі ТЗ на 2,6 м, без відповідного дозволу на перевезення великогабаритного вантажу від відповідного підрозділу НПУ), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.5).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п.1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

За змістом частини 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно із ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що чинним законодавством встановлені певні особливості перевезення вантажу великоваговими та/або великогабаритними транспортними засобами. Перевезення вантажу з перевищенням хоча б одного із габаритних або вагових обмежень встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху здійснюється на підставі відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документа про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, яка розраховується за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

З дозволу № 28 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, строком дії з 11.10.2018 по 25.11.2018, долученого до справи позивачем, судом встановлено, що він дозволяє рух транспортного засобу MAN TGS 26.440 (номерний знак НОМЕР_1), причіп ВЕСТТ 930014 (номерний знак НОМЕР_3) з вантажем: технологічний транспорт. При цьому, у вказаному дозволі зазначені наступні параметри транспортних засобів: довжина 22,00 м, ширина 3,75 м, висота 4,49 м, загальна вага автопоїзду з вантажем 40,00 т, навантаження на найбільш навантажену вісь 10 т, вантаж виступає за задній габарит ТЗ 1,50 м. (а.с.7).

В оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції зафіксовано, що ширина вантажу - комбайну, який перевозив позивач, складає 3,8 м., вантаж виступає за межі ТЗ на 2,6 м, що перевищує габарити вказані в дозволі № 28 НГ.

З оглянутого відеозапису, наданого відповідачем, судом встановлено, що інспектором патрульної поліції повідомлено позивача про суть вчиненого ним правопорушення, при цьому ОСОБА_1 не оспорював вчинене ним порушення Правил дорожнього руху, своєї незгоди з діями відповідача не висловлював, при цьому сам підтвердив ширину вантажу 3,8 м, яка відображена відповідачем у спірній постанові, зазначивши про допустимі 2 відсотки похибки.

Однак, доводи позивача з посиланням на те, що 3,8 м. є допустимою похибкою перевищення габариту вантажу є необґрунтованими.

В даному випадку, позивачем було перевезено вантаж, габарити якого перевищують зазначені в Дозволі на перевезення вантажів, саме за це інспектором патрульної було притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Аналіз обставин справи, встановлених судом на підставі дослідження доказів у їх взаємному зв'язку та сукупності, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Щодо доводів представника відповідача про те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, то суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху та якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Згідно із ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша ст. 44, ст. 44-1, ч. 2 ст. 106-1, ч. 1, 2, 3, 4 і 6 ст. 109, ст. 110, ч. 3 ст. 114, ч. 1 ст. 115, ст. 116-2, ч. 2 ст. 117, ч. 1,ч 2 ст. 119, ч. ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1 - 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128-129, ст. 132-1, ч. 1, 2 та 5 ст. 133, ч.ч. 3, 6, 8, 9, 10 і 11 ст. 133-1, ч. 2 ст. 135, ст. 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст. 137, ч. 1, 2 і 3 ст. 140, ст. 148, 151, ст. 161, 164-4, ст. 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 176, 177, ч. 1 ч. 2 ст. 178, ст. 180, 181-1, ч. 1 ст. 182, ст. 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. 132-1 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення лише від імені органів Національної поліції і в даному випадку не можуть виступати як самостійний суб'єкт владних повноважень, тобто окремо від державного органу посадовою особою якого являються та виносити одноособові рішення, а відтак наведені доводи представника відповідача не є належною підставою для заміни відповідача.

Зважаючи на зазначені обставини суд не може погодитись з твердженням позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 121-122, 242-243, 286, 293 КАС України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Кіровоградської області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ № 690926 від 25.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.С. Пустовар