Справа № 807/1410/13-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2019 року

Київ

справа №807/1410/13-а

адміністративне провадження №К/9901/30628/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 807/1410/13-а

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області

до Приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області

на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року (у складі головуючого судді Луцович М.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року (у складі колегії: головуючого судді Багрія В.М., суддів Рибачка А.І., Старунського Д.М.)

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У квітні 2013 року Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області звернулося до суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4 572,42 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2013 року, яка набрала законної сили, позов задоволено.

Стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_2 на користь Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4 572,42 грн.

20 липня 2017 року Тячівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подало до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2013 року про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_2 заборгованості в сумі 4 572,42 грн.

Заява мотивована тим, що 11 серпня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII, яким було врегульовано питання щодо передачі функцій адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України. У зв'язку з чим виникла необхідність замінити сторону виконавчого провадження з Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на Головне управління ДФС в Закарпатській області.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, в задоволенні заяву про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2013 року про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_2 заборгованості в сумі 4 572,42 грн. відмовлено.

Постановляючи зазначене рішення суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що заінтересованою особою в розумінні статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) є Головне управління ДФС у Закарпатській області, яке й наділене повноваженнями щодо звернення до суду з відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Тому заява Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про заміну сторони виконавчого провадження є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вважаючи їх прийнятими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, позивач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити його заяву у повному обсязі.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга надійшла до суду 23 жовтня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 807/1410/13-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 14 січня 2019 року прийняв до провадження адміністративну справу № 807/1410/13-а та призначив її до розгляду ухвалою від 06 лютого 2019 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 07 лютого 2019 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками клопотань заявлено не було.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області обґрунтовує тим, що функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування належить Державній фіскальній службі України та її територіальним органам як правонаступникам реорганізованого шляхом перетворення Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів. Передача заборгованості від Управління Пенсійного фонду України до управління Державної фіскальної служби підтверджена карткою особового рахунку платника єдиного внеску за період з 01 лютого 2013 року по 31 серпня 2013 року. Скаржник також вважає, що в спірних правовідносинах належним стягувачем у виконавчому провадженні повинно бути Головне управління ДФС у Закарпатській області.

Від інших учасників справи відзиву або заперечень на касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року відповідають, а викладені в касаційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 липня 2013 року на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2013 року у справі № 807/1410/13-а за позовом управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 4 572, 42 грн. судом першої інстанції було видано виконавчий лист.

20 серпня 2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 39408375 у вищевказаній справі, де стягувачем зазначено Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі.

Відмовляючи в задоволенні заяви Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заінтересованою особою в розумінні статті 264 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) є Головне управління ДФС у Закарпатській області, яке й наділене повноваженнями щодо звернення до суду з відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Тому заява Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про заміну сторони виконавчого провадження є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 264 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи, суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Зазначеною статтею КАС передбачено правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та припиненням юридичної особи, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі у разі переходу повноважень.

Аналогічні приписи містить й частина п'ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

11 серпня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VІІ, яким урегульовано питання щодо передачі функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України.

Пунктом 3 Прикінцевих положень вказаного Закону встановлено, що процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом. Заходи адміністрування органами доходів і зборів здійснюються не раніше дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи». Органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.

Питання щодо руху коштів, що надійшли на розрахункові рахунки управління, врегульовано в пункті 5 Прикінцевих положень цього ж Закону, згідно з яким суми єдиного внеску, які надійшли на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду України, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах для зарахування таких сум, підлягають перерахуванню на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за управлінням Пенсійного фонду залишається право та статус стягувача коштів, в інтересах якого видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 2а-2187/12/1370, від 30 серпня 2018 року у справі № 813/823/13-а та від 06 листопада 2018 року у справі № 813/822/13-а.

В зв'язку з цим, Верховний Суд приходить до висновку, що Головне управління ДФС в Закарпатській області не може виступати в якості стягувача у даній справі.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні заяви Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки судів. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

У відповідності до частини першої статті 350 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанцій прийняли рішення у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цього не спростовують, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко