Справа № 420/5234/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5234/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

ОСОБА_2 (представник за ордером)

відповідачі:

Одеський міський відділ

державної реєстрації актів

цивільного стану Головного

територіального управління юстиції

в Одеській області Слабчук Т.А. (представник за довіреністю)

Київський районний у місті Одесі

відділ державної реєстрації актів

цивільного стану Головного територіального

управління юстиції в Одеській області: Акініна О.П. (представник за довіреністю)

перекладач: Абдулрахман ОСОБА_4 Алі

третя особа: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання внести зміни до актового запису, -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 лютого 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач, уточнивши позовні вимоги, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Київського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відмову щодо внесення змін до актового запису про народження №4946 від 07.06.2013р.;

зобов'язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження №4946 від 07.06.2013р., а саме:

в частині підстави запису відомостей про батька дитини змінити ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України на ст.133 Сімейного кодексу України;

в графі Прізвище дитини вказати прізвище батька: ОСОБА_3; в графі Громадянство матері зазначити: Сомалі; в графі Батько зазначити: ОСОБА_4 (прізвище) ОСОБА_3 (ім'я, по батькові).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з метою приведення у відповідність документів, виданих на території України, та з метою захисту прав своєї малолітньої дитини, у відповідність до п. 2.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011р., звернулась із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану № 4946, складеного 07.06.2013р., до Київського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. При зверненні позивачем пред'явлено посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, подано свідоцтво про народження, копію свідоцтва про шлюб з перекладом на українську мову та копію довідки про звернення за захистом в Україні батька дитини. Однак, 04.08.2018р. Київським районним у м. Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за результатами розгляду звернення позивача, останньому надано роз'яснення невстановленої форми щодо неможливості внесення змін до актового запису про народження № 4946 у зв'язку з наданням недостовірних відомостей щодо сімейного стану. Зміна правового положення позивача та її чоловіка (батька дитини) спричинила наслідки, які мають юридичне значення, та впливають на можливість встановлення правовідношень між батьками та їхньою малолітньою дитиною. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актового запису про народження позивача обмежує виконання батьками своїх прав та обов'язків, а також захист прав та інтересів малолітньої дитини.

Ухвалою від 31.10.2018р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачам п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачам п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 30.11.2018 р. о 10 год. 00 хв.

Від Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 36456 від 27.11.2018р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що підставою для звернення до суду з цим позовом послугував лист Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 417/47-117 від 04.08.2018р. щодо роз'яснення чинного законодавства та останній носить рекомендаційний характер, а не є рішенням органу. Позивачу на особистому прийомі громадян керівника відділу в усній та письмовій формі надана консультація щодо нормативно-правового регулювання питання, з яким звернулась позивач. Однак із заявою встановленого зразка про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_4 до відділу не зверталась та рішення органу державної реєстрації актів цивільного стану про відмову у внесенні відповідних змін не приймалось. З урахуванням приписів ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Таким чином, об'єктом спору у даній справі є актовий запис цивільного стану про народження № 4946 від 07.06.2013 р., складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а безпосереднім предметом розгляду має бути рішення відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у формі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в обґрунтування правової позиції зазначив, що 07.06.2013р. при державній реєстрації народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №4946 від 07.06.2013р.) свідоцтво про шлюб та паспортні документи батьків не надавались. При реєстрації народження позивачем надано недостовірні відомості щодо сімейного стану. Реєстрація народження проведена відповідачем відповідно до норм чинного законодавства та на підставі фактів та відомостей підтверджених документально (а.с. 77-78).

Ухвалою суду від 30.11.2018 р., яка занесена до протоколу засідання, судове засідання відкладено на 11.12.2018 р. 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 11.12.2018 р. призначено проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання та, зокрема, призначено підготовче засідання по справі на 10.01.2019 р. о 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 10.01.2019 р., яка занесена до протоколу засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3, судове засідання відкладено на 22.01.2019 р. 14 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 22.01.2019 р. підготовче провадження у справі закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.02.2019 р. о 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні позивач та її представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

У відкритому судовому засіданні представники відповідачів позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2013р. реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано акутовий запис № 4946 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, що вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 36).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1, актовий запис №4946, виданого 07.06.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, зазначено наступні відомості: Прізвище «ОСОБА_4», ім'я «ОСОБА_4», по батькові «ОСОБА_4»; Батько «ОСОБА_4» (прізвище) «ОСОБА_3» (ім'я, по батькові) громадянство «-»; Мати «ОСОБА_4» (прізвище) «ОСОБА_1» (ім'я, по батькові) громадянство «-».

За результатами звернення позивача на особистому прийомі, 04.08.2018р. (вих. № 4177/47-117) Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області позивачу повідомлено, що згідно наданого витягу з ДРАЦСГ про державну реєстрацію народження №3 від 07.06.2013р. відомості про батька дитини записано зі слів матері, тобто надано відомості про те, що ОСОБА_1 не перебуває у шлюбі. З урахуванням приписів ч.1 ст. 135 СК України ім'я та по батькові дитини заявниці записано з її слів. Однак з пред'явлених до Київського районного суду у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а саме свідоцтва про підтвердження шлюбу та посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту НОМЕР_2 від 08.05.2015р. вбачається, що заявниця перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 з 01.11.2000р. Зазначене свідчить, що при проведенні реєстрації народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (актовий запис про народження №4946 від 07.06.2013р.) надано недостовірні відомості щодо сімейного стану, в зв'язку з чим рекомендовано для вирішення спірного питання звернутись до суду.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною правовою позицією органу державної реєстрації актів цивільного стану звернулась до суду з цим позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно ст. 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках.

Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Зразки актових записів цивільного стану затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

За приписами ч.ч. 2-4 ст. 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою:

особи, щодо якої складено актовий запис;

одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини;

опікуна недієздатної особи;

спадкоємців померлого;

представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Згідно з підпунктом "а" пункту 12 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, одночасно із заявою про державну реєстрацію народження подаються та в актовому записі про народження зазначаються: паспорти або паспортні документи, що посвідчують особи батьків (одного з них). Якщо документ, що посвідчує особу одного з батьків, з поважних причин не може бути пред'явлений, то орган державної реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити в державній реєстрації народження дитини. Відомості про другого з батьків у цьому разі зазначаються на підставі свідоцтва про шлюб. Дані про громадянство в актовому записі про народження та свідоцтві не заповнюються, про що робиться відповідний запис у графі "Для відміток" актового запису про народження. Надалі ці дані можуть бути доповнені відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Таким чином, об'єктом спору у даній справі є актовий запис цивільного стану про народження № 4946 від 07.06.2013 р., складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а безпосереднім предметом розгляду має бути рішення відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у формі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому

Разом з тим суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 20 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи у тому разі, якщо такі рішення прийняті суб'єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оскаржувані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Суд звертає увагу на те, що позовна заява не містить нормативного обґрунтування факту порушення чи обмеження прав та інтересів позивача з боку відповідача, як суб'єкта владних повноважень, зокрема не вказано, які негативні наслідки, спричинені рішенням, діями чи бездіяльністю відповідача та яким чином може бути відновлено ймовірно порушене право, у разі задоволення позовних вимог, у зв'язку із чим, в межах спірних правовідносин не вбачається наявності порушеного права, як необхідної умови для задоволення позову. Оскільки позивач не обмежений у своєму праві звернутися до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про внесення відповідних змін до актового запису №4946 від 07.06.2013р., у визначеному Законом № 2398-VI та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 р.

У матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача із заявою за формою, встановленою Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 р., та рішення відповідача у формі висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану.

Лист відповідача від 04.08.2018р. (вих. № 4177/47-117) не може вважатися рішенням про відмову у внесенні змін до актових записів, оскільки за своїм змістом носить інформаційний характер та не може створювати жодних правових наслідків для позивача.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65039, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Середньофонтанська, будинок 30Б; ), Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65101, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Інглезі, будинок 5; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у внесенні змін до актового запису, зобов'язання внести зміни до актового запису,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12.02.2019 р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.