Справа № 440/4479/18
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4479/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2018 року (згідно даних відділення поштового зв'язку на конверті) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про:

- визнання протиправною бездіяльності Миргородського ОУПФУ щодо не проведення перерахунку належних позивачам пенсій відповідно до висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, ухваленого у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ, що призвело до не виплати державної пенсії позивачам в повному розмірі;

- зобов'язання Миргородського ОУПФУ провести з 17.07.2018 перерахунок та виплату належної кожному з позивачів державної пенсії в розмірі не меншому ніж: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності - семи мінімальних заробітних плат; по ІІ групі інвалідності - п'яти мінімальних заробітних плат; по ІІІ групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат, іншим інвалідам, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності - десяти мінімальних пенсій за віком; по ІІ групі інвалідності - восьми мінімальних пенсій за віком; по ІІІ групі інвалідності - шести мінімальних пенсій за віком.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є особами, постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і перебувають на пенсійному обліку в Миргородському ОУПФУ. Станом на 2018 рік для інвалідів ЧАЕС - ліквідаторів Чорнобильської катастрофи 1 групи, гарантований державою мінімальний розмір пенсій зменшено в 5,6 разів, для інвалідів ЧАЕС 2 групи в 5 разів, а для інвалідів 3 групи - в 4,1 рази, що з урахуванням відсутності запроваджених рівноцінних чи більш сприятливих умов соціального захисту, дозволяє стверджувати про порушення зобовязань держави щодо забезпечення соціального захисту позивачів, відшкодування завданої їм шкоди за втрачене здоровя, моральні і фізичні страждання, втрату працездатності, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей від дії радіації під час ліквідації останніми Чорнобильської катастрофи, що становить порушення закріпленого у Конституції України обовязку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Разом з тим, 17.07.2018 Конституційним Судом України ухвалено рішення №6-р/2018 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ, у якому Суд дійшов висновку, що у разі зміни правового регулювання набуті особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або запроваджені рівноцінні чи більш сприятливі умови соціального захисту. Відтак, позивачі вважають, що Миргородським ОУПФУ безпідставно не проведено перерахунок належних їм пенсій відповідно до висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву (а.с. 28-29) зазначив, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади, наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до положень Бюджетного кодексу України. Отже, суди під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими позивачам призначені пенсії, не зазнали змін відповідно до рішення Конституційного Суду від 17.07.2018 №6, а тому і відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивачам згідно вказаного рішення. Крім того, 21.11.2018 позивачі зверталися до Миргородського ОУПФУ із заявами про проведення їм перерахунку пенсії з врахуванням вимог рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, але форма їх заяв не відповідала вимогам, встановленим Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Тому дані заяви були розглянуті управлінням за нормами Закону України «Про звернення громадян» та відповідно надані на них відповіді.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, у матеріалах справи наявні докази, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. У прохальній частині позову позивачі просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у прохальній частині відзиву просив провести розгляд справи за відсутності уповноваженого представника управління.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вирішив розглядати справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1), ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3) є пенсіонерами та учасниками ЛНА на ЧАЕС І категорії, та інвалідами 2 групи (а.с. 9-20).

Пенсії, призначені згідно зі статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачі отримують через Миргородське ОУПФУ в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується матеріалами пенсійних справ позивачів та не заперечується сторонами у справі.

17.07.2018 Конституційним Судом України ухвалено рішення №6-р/2018 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ.

У жовтні 2018 року позивачі звернулися до Миргородського ОУПФУ із заявами, в яких просили негайно поновити сплату належних їм пенсій в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, а також нарахувати та сплатити недоотримані ними суми пенсій за серпень, вересень та жовтень 2018 року з урахуванням висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 (а.с. 31, 33, 34).

Листами від 21.11.2018 №8651/06-4, №8750/06-24 та №8749/06-24 Миргородське ОУПФУ проінформувало позивачів про те, що їх пенсії нараховуються та виплачуються відповідно до норм чинного законодавства і відсутні підстави для їх перерахунку на підставі рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 (а.с. 30, 32, 34).

З огляду на викладене та вважаючи бездіяльність Миргородського ОУПФУ щодо не проведення перерахунку пенсій протиправною, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.04.1991 введено в дію Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі також Закон №796-XII).

Відповідно до приписів статті 50 Закону №796-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачам) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

За змістом статті 54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ.

Підпунктами 9, 13 пункту 4 розділу I цього Закону внесено такі зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII:

- текст статті 50 викласти у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

- текст статті 54 викласти у такій редакції: "Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 визнані неконституційними лише окремі положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII;

- частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII зі змінами;

- статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII.

Встановлено, що підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII; частина третя статті 22, частина друга статті 24, частина сьома статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII зі змінами; стаття 53 (крім її назви), стаття 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, виходячи зі змісту рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, підпункти 9, 13 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 неконституційними не визнавалися.

Будь яких інших рішень Конституційного Суду України, які б визнавали неконституційними підпункти 9, 13 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, судом не встановлено.

Відтак, статті 50 та 54 Закону №796-XII продовжують діяти у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, і за їх змістом пенсія по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначаються саме у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 3 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.

Згідно із бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Як наслідок, суд вважає обґрунтованим здійснення відповідачем нарахування та виплати пенсій позивачам в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стосовно посилань позивачів на те, що зміни в редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які набули чинності з 01.01.2015, звужують права громадян та суперечать Конституції України, суд зазначає, що вказані зміни не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 496/125/17.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для проведення Миргородським ОУПФУ перерахунку пенсій позивачів відповідно до висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, та як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (вул. Квітнева, буд. 4, смт Ромодан, Миргородський район, Полтавська область, 37650, рнокпп НОМЕР_1), ОСОБА_2 (вул. Локомотивна, буд. 8, смт Ромодан, Миргородський район, Полтавська область, 37650, рнокпп НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 37600, рнокпп НОМЕР_3) до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Гоголя, 107, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ідентифікаційний код 37844949) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_4