Справа № 0340/1748/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3105/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Плахтій Р. П. у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просила визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати пенсії з 01 жовтня 2017 року по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати 1,69370, обчисленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати 2,26178 відповідно до статей 27, 40, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично виплаченої суми пенсії, починаючи з 01 жовтня 2017 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року протиправно застосовано коефіцієнт заробітної плати нижчий, ніж визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що призвело до отримання нею пенсії в меншому розміру. Зазначає, що індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії повинен становити 2,26178, оскільки Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» не передбачає зміну його розміру.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, даний позов поданий до суду, оскільки позивач не погоджується з діями Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо перерахунку її пенсії з 01 жовтня 2017 року із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати в розмірі 1,69370, обчисленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», що, на її думку, суперечить вимогам Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Апеляційним судом встановлено, що зазначені обставини були досліджені Львівським апеляційним адміністративним судом під час розгляду позову ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у справі № 803/350/18, де предметом позовом було визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при обчисленні пенсії індивідуального коефіцієнта заробітної плати в розмірі 1,69370 та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,26178.

Так, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у згаданій вище справі позов задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 02 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати в розмірі 1,69370, обчисленого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 02 вересня 2017 року по 30 серпня 2017 року із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,26178, обчисленого відповідно до вимог статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці фактично сплаченої суми пенсії; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зокрема, апеляційний суд зробив висновок, що з 01 жовтня 2017 року відповідно до вимог Закону № 2148-VІІІ відповідачем було правомірно здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дотриманням показників застосування середньої заробітної плати, оскільки відповідно до пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, у зв'язку з чим позивачу перераховано пенсію із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн з урахуванням страхового стажу (45 років 3 місяці 17 днів) та середньомісячного заробітку 6375,76 грн без застосування коефіцієнта заробітної плати. На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача за період з 01 жовтня 2017 року, а також щодо зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати 2,26178, з 01 жовтня 2017 року судом відмовлено.

Таким чином, судом вже розглядались дані вимоги і надано правову оцінку обставинам справи та діям відповідача з приводу перерахунку пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати в розмірі 1,69370, рішення щодо відповідних позовних вимог прийняте і набрало законної сили.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що і предмет і підстава позову в даній справі є аналогічними предмету і підставам позову в справі № 803/350/18.

За змістом положень пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, враховуючи те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі № 803/350/18, яка набрала законної сили, було вирішено позовну вимогу ОСОБА_1, підставою для якої був Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Натомість, суд першої інстанції не надав оцінки згаданим обставинам та безпідставно вдався до дослідження дій відповідача на предмет їх відповідності критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи те, що є така, що набрала законної сили, постанова суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати і закрити провадження у справі.

З огляду на результат апеляційного розгляду, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» відстрочена позивачу сума судового збору за подання апеляційної скарги не стягується.

Керуючись статтями 238, 311, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 0340/1748/18 - скасувати та закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич