Справа № 826/16348/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2019 року № 826/16348/18

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архівної служби України про скасування дисциплінарного стягнення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної архівної служби України (надалі - відповідач) про скасування дисциплінарного стягнення.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги з урахуванням уточнень, мотивовані тим, що відповідачем протиправно винесено наказ від 20.08.2018 №к1-168 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1.» без встановлення всіх фактичних обставин справи, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача на адресу суду подано письмовий відзив в якому зазначив про правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання наказу Державної архівної служби України від 23.02.2018 №13 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної архівної служби України (надалі - Комісія) відповідно до зазначеного наказу відкрито дисциплінарне провадження стосовно начальника відділу управління персоналом Державної архівної служби України ОСОБА_1

Дисциплінарна справа відкрита за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу Державної архівної служби України №к/1-5 від 12.01.2018 «Про проведення службового розслідування». Службове розслідування проведено з метою з'ясування обставин, викладених у приписі Національного агентства з питань запобігання корупції, складеному за результатами проведеної з 01.11.2017 по 30.11.2017 перевірки дотримання Державною архівною службою України вимог Закону України «Про запобігання корупції».

17.05.2017 наказом Державної архівної служби України №к/1-147 на посаду завідувача сектору організації виставкової діяльності та зв'язків з громадськістю управління міжнародного співробітництва та документального забезпечення призначено ОСОБА_2, як таку, що успішно пройшла конкурсний відбір.

Заява про надання згоди стосовно проведення спеціальної перевірки відповідно до ст.56 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 подана 08.06.2018, тобто після призначення на посаду, чим порушено вимоги ч.3 ст.56 Закону України «Про запобігання корупції».

Запити про проведення спеціальної перевірки направлені до відповідних державних органів, до компетенції яких належить проведення спеціальної перевірки відомостей були надіслані 08.06.2018.

В своїх поясненнях від 21.06.2018 ОСОБА_1 зазначила, що до виконання своїх обов'язків на посаді начальника відділу управління персоналом приступила 04.05.2017 відповідно до наказу Укрдержархіву від 04.05.2017 №к/1-128 за переведенням з Національного агентства України з питань державної служби, у зв'язку із чим надати інформацію стосовно несвоєчасного здійснення заходів необхідних для проведення спеціальної перевірки не має можливості.

Також, ОСОБА_1 зазначила, що не має можливості надати інформацію стосовно призначення ОСОБА_2 на посаду у зв'язку із відсутністю, а саме перебування її з 15.05.2017 по 27.05.2017 у додатковій відпустці для участі у навчальній сесії у Національній академії державного управління при Президентові України.

Комісією під час здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини були витребувані у начальника відділу управління персоналом додаткові пояснення (відповіді) на поставлені питання та копії документів, однак начальником відділу управління персоналом ОСОБА_1 додаткові пояснення та копії документів, не надано.

Відповідно до ч.6 п.5 Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №171 визначено, що спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою претендента на посаду на її проведення за формою згідно з додатком 1, яка подається разом із заявою про призначення.

У разі конкурсного добору згода подається протягом трьох днів з дати одержання кандидатом повідомлення про результати конкурсу.

Відповідно до ч.3 п.19 Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №246 особа, яка виявила бажання взяти участь у конкурсі, подає (особисто, поштою або через Єдиний портал вакансій державної служби НАДС) Комісії або конкурсній комісії такі документи: письмову заяву, в якій повідомляє про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», та надає згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до зазначеного Закону.

Враховуючи вищезазначене, заяву про проведення спеціальної перевірки ОСОБА_2 повинна була подати у квітні 2017 року.

Водночас під час проведення дисциплінарного провадження встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлено із результатами службового розслідування 19.02.2018 та надано останньою зауваження.

Відповідачем зазначено, що позивачем не забезпечено проведення спеціальної перевірки ОСОБА_2 та виправлення недоліків і зауважень, зазначених у Приписі Національного агентства з питань запобігання корупції до 08.06.2018.

Пунктами 2.2.42 та 2.2.43 Положення про Відділ управління персоналом Державної архівної служби України, затвердженого Головою Укрдержархіву 13.04.2017 (далі-Положення) передбачено, що відділ управління персоналом забезпечує організацію проведення спеціальної перевірки щодо осіб, які претендують на зайняття вакантних посад відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та забезпечення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», готує довідку про її результат.

Начальник відділу управління персоналом відповідно п.3.2.1 та п.3.2.5 Положення про Відділ управління персоналом Державної архівної служби України забезпечує виконання покладених на відділ завдань та функції, а також координує та контролює діяльність працівників відділу.

Комісією зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 (стосовно організації вичерпних заходів щодо проведення спеціальної перевірки відносно ОСОБА_2, що спричинило порушення частини першої статті 56 Закону України «Про запобігання корупції» під час призначення на посаду) дисциплінарного проступку та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В акті службового розслідування зазначено, що під час складання довідки про результати спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3, який претендував на посаду головного спеціаліста з мобілізаційної роботи начальником відділу управління персоналом порушено вимоги частини третьої ст.58 Закону «Про запобігання корупції».

Статтею 6 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що особа, яка претендує на зайняття посади, подає власноручно написану письмову заяву, якою повідомляє про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частинами третьою або четвертою статті 1 цього Закону, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до цього Закону.

Вимогами статті 56 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що однією із вимог спеціальної перевірки є перевірка поширення на особу заборони займати відповідну посаду, передбаченої положеннями Закону України "Про очищення влади".

Орган, на посаду в якому претендує особа, на підставі одержаної інформації готує довідку про результати спеціальної перевірки за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, як це передбачено частиною третьою статті 58 Закону України «Про запобігання корупції».

Рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду, пов'язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, приймається після проведення спеціальної перевірки.

Із матеріалів дисциплінарного провадження встановлено, що ОСОБА_3 призначено на посаду головного спеціаліста з мобілізаційної роботи наказом Укрдержархіву від 27.06.2017 № к/1-166.

Враховуючи той факт, що посада головного спеціаліста з мобілізаційної роботи, відповідно до структури Укрдержархіву, затвердженої наказом від 08.02.2017 №9, є посадою, юрисдикція якої поширюється на всю територію України та відповідно до Переліку посад відноситься до посади з підвищеним рівнем корупційних ризиків, призначення на посаду ОСОБА_3 можливо після проведення спеціальної перевірки.

В матеріалах дисциплінарного провадження знаходяться запити на здійснення перевірки та відповіді на них.

В той же час комісією встановлено, що довідка про результати спеціальної перевірки ОСОБА_1 сформована без наявності відомостей із Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», чим порушено вимоги пункту 14 Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 171 (далі - Порядок № 171).

21.06.2018 ОСОБА_1 надано пояснення в яких зазначила, що довідка про результати спеціальної перевірки була сформовано на підставі отриманих відповідей на запити та отримання витягу з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України.

При цьому витяг з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» Укрдержархівом отримано 25.07.2017 та відповідно до резолюції Голови Укрдержархіву передано на виконання ОСОБА_1

Тобто, довідку про результати спеціальної перевірки щодо ОСОБА_3 складено 27.06.2017 без отримання інформації Міністерства юстиції України (його територіального органу).

Начальник відділу управління персоналом відповідно пунктів 3.2.1 та 3.2.5 Положення про Відділ управління персоналом Державної архівної служби України забезпечує виконання покладених на відділ завдань та функції, а також координує та контролює діяльність працівників відділу.

Комісія зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 (стосовно не забезпечення контролю за діяльністю працівників відділу, що спричинило порушенню частини другої та третьої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції» під час призначення на посаду ОСОБА_3) дисциплінарного проступку та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Частиною першою ст.65 Закону України «Про державну службу» визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарна відповідальність настає за проступок, що пов'язаний з невиконанням чи неналежним виконанням покладених на державного службовця посадових(службових) обов'язків, тобто - за дисциплінарний проступок.

Дисциплінарний проступок може бути як у формі дії так і бездіяльності. Бездіяльність з боку державного службовця може проявлятися у невчиненні певних дій, які він зобов'язаний був вчинити, в даному випадку ОСОБА_1 в межу своїх повноважень повинна здійснювати контроль за діяльністю працівників відділу та забезпечити виконання завдань і функцій покладених на відділ управління персоналом.

Частиною 9 ст.69 Закону України «Про державну службу» передбачено, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії суб'єкту призначення, які мають рекомендаційний характер.

На підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки наданих пояснень та доказів, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин дисциплінарної справи в їх сукупності стосовно ОСОБА_1 - начальника відділу управління персоналом Державної архівної служби України, комісія дійшла висновку, що у діях останньої присутній дисциплінарний проступок (щодо неналежного виконання обов'язків керівника (посадових обов'язків), передбачений ч.5 ст.65 Закону України «Про державну службу».

Дисциплінарна комісія запропонувала суб'єкту призначення Голові Державної архівної служби України притягнути до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 застосувавши до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно ч.3 ст.66 Закону України «Про державну службу».

Щодо зазначення позивачем про порушення відповідачем шестимісячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України «Про державну службу» яка зазначає, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Національним агентством з питань запобігання корупції 28.12.2017 надано Державній архівній службі України рішення №1538 «Про внесення припису (примусу) про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону».

Пунктом 1 Припису визначена вимога щодо проведення стосовно працівників Державної архівної служби України службових розслідувань з метою визначення причин та умов, що сприяли невиконанню вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Пункт 2 зазначеного припису вимагає за результатами службових розслідувань притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з акту службового розслідування Голова державної архівної служби дізналася про порушення здійснені Позивачем 13.02.2018.

19.02.2018 ОСОБА_1 надано заперечення щодо висновків викладених в акті службового розслідування.

23.02.2018 видано наказ про ініціювання дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1, що свідчить про те, що строк притягнення до дисциплінарної відповідальності спливає 23.08.2018, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності видано 20.08.2018 тобто відповідачем не порушено 6 місячного строку.

Суд також зазначає, як встановлено судом, позивач відповідно до своїх посадових обов'язків має доступ до документів відділу управління персоналом та самовільно до моменту реєстрації виготовила копію наказу.

19.08.2018 працівникам відділу управління персоналом ознайомлено, під підпис, позивача з наказом від 20.08.2018 №к/1-168 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності про, що свідчить підпис ОСОБА_1

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що вона отримала належним чином завірену копію наказу про накладення на неї дисциплінарного стягнення лише 01.10.2018, але дане ствердження не відповідає дійсності так як 20.08.2018 позивачу надалась копія належним чином завірена копія наказу, однак остання від отримання копії наказу відмовилась.

Засади дисциплінарної відповідальності державних службовців закріплені у Главі 2 Розділу VIII Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- VIII (далі - Закон № 889-УПІ).

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

З огляду на викладене, частиною другою статті 65 Закону № 889-VIII визначено вичерпний перелік дисциплінарних проступків, а саме: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 14) прийняття державним службовцем необгрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Частиною третьою ст.66 Закону №889-VIII передбачено можливість застосування суб'єктом призначення або керівником державної служби дисциплінарного стягнення у виді догани, в разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону.

За змістом ст.68 Закону №889-VIIL дисциплінарні провадження ініціюються суб'єктом призначення (ч. 1), а на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): зауваження - суб'єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб'єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (п. 2 ч. 2).

Відповідно до ст.69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (ч. 1); дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», утворює керівник державної служби у кожному державному органі (ч. 2); до складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об'єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом (ч. 3); склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби, при цьому до складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості: представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу; представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу (ч. 4).

Згідно з ч.ч.9-11 ст.69 Закону №889-VIII дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку (ч. 9); результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення (ч. 10); суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (ч.11).

За приписами статті 73 Закону № 889- VIII, з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа (ч. 1), що повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосередньогокерівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі (ч. 2); результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення (ч. 3).

Згідно з ч.2 ст.74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Відповідно до положень ст.75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення (ч. 1); пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі (ч. 2); відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення (ч. 3).

Частиною першою ст.77 Закону №889-VIII визначено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення

Згідно з ч.2 ст.77 Закону №889-VIII у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Виходячи з вищенаведених положень Закону №889-VIII, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не порушено процедуру притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, яка має такі обов'язкові стадії: 1) ініціювання дисциплінарного провадження суб'єктом призначення (ч.1 ст.68); 2) формування дисциплінарною комісією дисциплінарної справи, відповідно до вимог ч 2 ст.73 цього Закону (ч.1 ст.73); 3) розгляд належним чином сформованої дисциплінарної справи на засіданні дисциплінарної комісії та внесення за результатами цього розгляду подання суб'єкту призначення (ч.ч. 9, 10 ст. 69); 4) розгляд дисциплінарної справи суб'єктом призначення з урахуванням подання дисциплінарної комісії протягом 10 календарних днів з дня отримання подання, що обов'язково має включити відібрання письмового пояснення у державного або фіксування факту відмови від надання такого пояснення (ч.11 ст.69, ст.75, ч.5 ст.77); 5) прийняття вмотивованого рішення суб'єкта призначення (ч.ч.1, 2 ст.77).

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено протиправність оскаржуваного наказу з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Смолій