Справа № 808/1402/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року м. Дніпросправа № 808/1402/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

представника відповідача - Терехової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у адміністративній справі № 808/1402/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ім.А.М.Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року задовольно адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ім. А.М.Кузьміна», визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 24.10.2017 №UA112070/2017/000090/2 та картку відмови Запорізької митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.10.2017 №UA112070/2017/00390 за МД №UA112070/2017/016905, а також присуджено на користь позивача судові витрати в сумі 1762,00 грн

Зазначене рішення суду оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неврахування доводів митного органу і долучених до матеріалів справи доказів на підтвердження відсутності підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю та правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, вартість якого є значно вищою ніж була заявлена позивачем, а також посилається на порушення судом під час вирішення спору по суті положень ст. 53, ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України, що у сукупності призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення по справі, яке просить скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована безпідставністю висновків суду по цій справі про відсутність у митного органу підстав для витребування додаткових документів по заявленому позивачем до митного оформлення товару за МД №UA112070/2017/016905 від 19.10.2017, оскільки виявлені під час здійснення митного контролю розбіжності в документах не стосувались числових значень складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що за твердження апелянта не відповідає фактичним обставинам та вимогам ч. 2 ст. 53 МК України, а з урахуванням наявної у митниці інформації про те, що задекларований позивачем 19.10.2017 р. товар за МД №UA112070/2017/016905, було оформлено в режимі «митний склад» за МД № UA110120/2017/110272 від 06.10.2017 р. з вищим рівнем вартості, на що саме митниця і посилалася в графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарі. Оскільки митний орган діючи відповідно до правил ч.3 і ч.6 ст.53 Митного Кодексу запропонував позивачу подати додаткові документи за законодавчо визначеним переліком та документи на його розсуд, які призведуть до усунення виявлених розбіжностей, а позивач в свою чергу із запропонованого йому переліку документів було надано до митниці лише частину із необхідних, які не пояснювали виявлені розбіжності в документах та не усували їх, апелянт вказує на наявність у митного органу підстав вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів.

Позивач свого представника в судові засідання апеляційної інстанції не направляв, надсилаючи заяви про розгляд справи за відсутності його представника, незважаючи на неодноразові виклики і оголошення перерви під час судового розгляду справи з підстав необхідності отримання пояснень представника позивача з питань, на які відповідач звертає увагу в апеляційній скарзі і які судом першої інстанції не обговорювалися та в оскаржуваному рішенні суду не описувалося, у зв'язку з чим судова колегія зважаючи на встановлені ст.309 КАСУ строки визнала за можливе здійснити перегляд справи за відсутності представника позивача і за наявними у ній доказами.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримуючи вимоги апеляційної скарги наполягав на її задоволенні, вказуючи на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача та обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача, а також перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин і правильність застосування норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, судова колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям у справі іншого рішення, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено, що з метою митного оформлення товару: «Феросплави-ферованадій, фракція 5-50 mm, вага чистого ванадію 8137 кг, у біг бегах. Партії: 369/5595 5602 (235/9 238/9) 369/5603-5610(239/9-244/9). Вміст: V 81.37%, C 0.15%, Si 1.30%, Cu 0.09%, Al 1.28%, P 0.022%, S 0.024%, Fe(баланс) 15.75%, ГОСТ 27130-94, марка FeV80. Застосовується у сталеплавильному виробництві, для легування сталі. Виробник: Evraz Nikom a.s., CZ. Торгівельна марка: нема даних», декларантом ПрАТ «Дніпроспецсталь» 19.10.2017 було подано до митного оформлення митну декларацію №UA112070/2017/016905, в якій у графі 43 зазначено основний (перший) метод визначення митної вартості за ціною укладеного 14 листопада 2016 року між ПрАТ «Дніпроспецсталь» (покупцем) та продавцем - фірмою Intercommodities SA (Швейцарія) контракту купівлі-продажу №13160718 і узгодженою 18 жовтня 2017 року специфікацію №143 до контракту (а.с.33-38), у зв'язку з чим платежі ввізного мита становили 169582,99 грн., податок на додану вартість 1729746,51 грн., а всього 1899329,50 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення відповідачем митних формальностей щодо документального оформлення імпортованого позивачем товару спрацювала Автоматизована система аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР), а саме АСАУР сформовано профілі ризиків та визначено необхідні митні процедури щодо обов'язковості: «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби» (103-1); та «Контролю правильності визначення митної вартості товарів» (105-2), а за результатом перевірки правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, відповідач дійшов висновку про наявність розбіжностей у наданих до митного оформлення документах, а саме: в копії інвойсу від 18.10.2017 №VN-17-017 зазначений SWIFT CRESCHZZ80A банківської установи CREDIT SUISSE підприємства «Intercommodities SA», не відповідає SWIFT CRESCHZZ69A, зазначеному в зовнішньоекономічному договорі (контракті) купівлі-продажу товарів від 14.11.2016 №13160718; - в копії інвойсу 18.10.2017 №VN-17-017 вказано назву лоту 369/5603-5610(239/9-244-9), а в сертифікаті якості М20158716 від 03.10.2017 та на маркуванні товару вказано 369/5603-5610 (239/9-245/9), що не дає можливості однозначно визначити вміст ванадію в партії товару, який безпосередньо впливає на ціну товару.

За наведених в попередньому абзаці обставин та з огляду на наявну у митниці інформацію щодо митного оформлення задекларованого товару в режимі «митний склад» за МД від 06.10.2017 р № UA110120/2017/110272 з вищим рівнем вартості - 36.6075 дол. США/кг або 44.9889 дол. США/кг V, при тому, що в режимі «імпорт» позивачем заявлено митну вартість на рівні 32.087 дол. США/кг або 39.4335 дол. США/кг V, у митниці виникли підстави вважати, що заявлена Декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення ст.VII ГАТТ, що стало підставою для направлення Декларанту згідно ч.3 ст.53 МК електронного повідомлення в якому було роз'яснено про розбіжності у наданих до митного оформлення документах та повідомлено про необхідність подати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної Декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а також про можливість відповідно до ч. 6 ст. 53 МК за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Вирішуючи спір у цій справі суд першої інстанції встановивши, що подані до митного оформлення документи дійсно містили розбіжності, проте визнав виявлені митним органом розбіжності такими, що не стосувались числових значень складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів.

Разом з тим, суд першої інстанції взяв до уваги, що 24 жовтня 2017 року ПрАТ «Дніпроспецсталь» до митного органу задля усунення виявлених недоліків додатково подав документи: копію контракту №2017-10 IC/MBR FeVd від 05.10.2017 з перекладом п.3.2; інвойс №VN-17-017 від 18.10.2017; копію експортної МД №17CZ6100002ICTXKE0 від 02.10.2017; лист від 20.10.2017.

При цьому, на спростування доводів митниці відносно додатково наданих позивачем документів, якими не усунуто розбіжності в документах і сумніви у «дійсній вартості» імпортованих товарів, та не підтверджено правильність визначення позивачем митної вартості товарів у зв'язку з тим, що:

- в контракті з третіми особами наданий переклад п.3.2 про розрахунок ціни для «INTERCOMMODITIES SA», але відсутні документи з числовими показниками (наведено лише формулу розрахунку);

- експортна декларація містить лише статистичну вартість в валюті країни відправника, і відсутня інформація про вартість в USD, та відсутній курс валюти при оформленні експортної МД (неможливо прорахувати вартість товару);

- в листі про помилку в інвойсі виправлено номер партії, але виплавлено символ "-" на "/", та не вірним залишається числова складова номеру партії 369/5603-5610(239/9-244/9), хоча в сертифікаті якості М20158716 від 03.10.2017 та на маркуванні товару вказано - 369/5603-5610 (239/9-245/9);

- а в листі відповіді зазначено, що обидва SWIFT є дійсними, однак інформація про SWIFT, що зазначена в інвойсі відсутня в будь яких товаросупровідних документах;

суд першої інстанції узяв до уваги, що виявлені стосовно реквізитів недоліки не впливають на вартість імпортованого товару, а також врахував: пояснення стосовно чинності обох SWIFT, тобто, як зазначеного в копії інвойсу від 18.10.2017 №VN-17-017 «SWIFT CRESCHZZ80A» банківської установи CREDIT SUISSE підприємства «Intercommodities SA» так і зазначеного в зовнішньоекономічному договорі (контракті) купівлі-продажу товарів від 14.11.2016 №13160718 «SWIFT CRESCHZZ69A»; лист компанії Intercommodities SA, в якому зазначено, що вказівка назви лоту 369/5603-5610(239/9-244-9) - в копії інвойсу 18.10.2017 №VN-17-017, і назви лоту 369/5603-5610 (239/9-245/9) - в сертифікаті якості М20158716 від 03.10.2017 та на маркуванні товару - є лише опискою (а.с.57); та факт надання Декларантом протягом гарантійного терміну доказів оплати товару за ціною угоди, а саме, платіжного доручення в іноземній валюті №37 від 11.01.2018 (а.с.69).

За наведених вище обставин та факт неврахування митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару того, що за специфікацією №143 від 18.10.2017 була узгоджена ціна за чистий V в розмірі 39433,50 доларів США за 1МТ, а також спираючись на положення ст.49, ч.1 ст.52, ч.2 ст.52, ч.1 ч.3 ст.53, ст.54, ч.1 ст.55, ст.57 Митного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність встановленої митним органом під час прийняття рішення про коригування митної вартості товару ціни 36,6075 доларів США за загальну вагу виходячи з наявної інформації (джерело МД UA110120/2017/110272 від 06/10/2017) щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей за методом 2-г (з розрахунку Товар №1 36,6075 доларів США/кг).

Вищевикладені обставини і недоведеність митним органом за допомогою належних та допустимих доказів правомірності прийнятих ним рішень та того, що митна вартість імпортованого позивачем була визначена необґрунтовано і з порушенням МК України, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, та поза межами повноважень, що є підставою для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ім. А.М.Кузьміна».

Судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ім. А.М.Кузьміна» висновується на неповному дослідженні складу митного правопорушення без урахування усіх обставин справи, що мають значення для вирішення спору у цій справі по суті та ґрунтуються на помилковій оцінці як наявних в матеріалах справи фактичних обставин так і письмових доказів, що не відповідає меті адміністративного судочинства при вирішенні спорів цієї категорії та наведеним ст.242 КАСУ вимогам законності і обґрунтованості судового рішення, і відповідно є підставою для скасування рішення суду, з огляду на наступне.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Суд першої інстанції за результатом вирішення спору у цій справі правильно встановив і про це зазначив у своєму рішенні, що документи, подані позивачем 19.10.2017 до митного оформлення разом з митною декларацією №UA112070/2017/016905, дійсно містили розбіжності, що узгоджується з приписами ч.2 ч.3 ст.53 Митного кодексу України, якою закріплено право митниці запитувати додаткові документи у разі якщо подані документи містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи в відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Визначені у ст.53 Митного кодексу України повноваження митного органу безпосередньо пов'язані з його обов'язком контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом дослідження документів стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, правильності визначення митної вартості, про що детально прописано у ст.54 Митного кодексу України.

Зокрема, ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність у митного органу підстав для витребування додаткових документів у Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ім. А.М.Кузьміна» та про дії відповідача у спірному випадку поза межами його повноважень, оскільки виявлені митницею розбіжності не стосувались числових значень складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Не може судова колегія також погодитися з висновками суду першої інстанції у цій справі про занадто формальне ставлення митниці до передбачених законом вимог, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності, а чиним законодавством не передбачено інших способів узгодження митної вартості товару митним органом із декларантом, ніж витребування додаткових документів або надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, навіть внаслідок проведеної між митницею та декларантом процедури консультацій та наданими позивачем додатковими документами не було підтверджено митну вартість товарів визначену за ціною угоди (основний метод), оскільки позивачем було надано лише частину із витребуваних документів (не в повному обсязі), а ті які надані не містили усіх відомостей для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів.

В свою чергу судова колегія вважає, що саме суд першої інстанції при розгляді позову у цій справі занадто спростив перевірку доводів сторін та буквально формально у світлі конкретних обставин спору віднісся до наданих сторонами доказам, що призвело до ігнорування доречних аргументів митного органу та їх не відображення в судовому рішення, хоча вони мають суттєве значення для правильного вирішення спору у цій справі по суті.

Так, суд першої інстанції обговорюючи по тексту рішення надані позивачем додаткові документи не узяв до уваги, що позивач на виправдання зазначення в копії інвойсу від 18.10.2017 №VN-17-017 - про «SWIFT CRESCHZZ80A», а в зовнішньоекономічному договорі купівлі-продажу товарів від 14.11.2016 №13160718 - про «SWIFT CRESCHZZ69A», надав лише пояснення з посиланням на отриману інформацію від підприємства «Intercommodities SA» про чинності обох SWIFT, хоча самі по собі такі пояснення (без підтвердження цього факту належними документами) не можуть визнаватися доказом у розумінні ст.53 Митного кодексу України, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До того, вказаним листом ніяким чином не пояснюється відсутність інформації про зазначений в інвойсі «SWIFT CRESCHZZ80A» в будь яких товаросупровідних документах.

Отже, не усунення позивачем розбіжностей між контрактом та інвойсом (який є документом, передбаченим ч. 2 ст. 53 МК України, та містить ціну товару, що підлягає сплаті), у митниці була відсутня можливість упевнитися в правильності заявленої декларантом митної вартості товару, а у суду відсутні підстави вважати згадані вище пояснення стосовно «SWIFT» доказом на підтвердження вимог позивача у цій справі, а позивач не скористався своїм правом надати до митного органу додаткові документи, в тому числі і: виписку з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, що могло б підтвердити заявлену декларантом митну вартість товарів.

Безпідставним судова колегія вважає переконання суду першої інстанції в тому, що встановлені митницею розбіжності щодо лоту між інвойсом та сертифікатом якості і маркуванням товару повністю пояснюються листом , що Позивачем до митного органу було надано лист компанії «Intercommodities SA», в якому зазначено, що виявлений недолік є помилкою (а.с.57), оскільки в «листі про помилку в інвойсі» йдеться тільки про виправлення символу на "/", однак невірним залишається числова складова номеру партії 369/5603-5610(239/9-244/9), а у сертифікаті якості М20158716 від 03.10.2017 та на маркуванні товару вказано назву лота 369/5603-5610(239/9-245/9). Крім того, в листі від 20.10.2017 р, наданому на усунення розбіжності інформації стосовно лоту, міститься посилання на інший номер інвойсу ніж у тому, що надавався до митного оформлення, що у сукупності свідчить про недоведеність позивачем своїх вимог і у зазначеній частині, оскільки наданим листом компанії «Intercommodities SA» розбіжності стосовно «лоту» не були усунуті.

Недоречними також судова колегія визнає висновки суду першої інстанції у цій справі стосовно «надання декларантом протягом гарантійного терміну доказів оплати за товар за ціною угоди, а саме платіжне доручення в іноземній валюті № 37 від 11.01.2018 р.», оскільки митницею було беззаперечно встановлено повну різність інформації про банк бенефіціара, його реквізити та особу отримувача, між тим що зазначено в копії платіжного доручення і тим, що міститься в інвойсі від 18.10.2017 №VN-17-017, який надавався до митного оформлення, що відповідно не надавало митниці підстав враховувати платіжне доручення в іноземній валюті №37 від 11.01.2018 (а.с.69), як доказ оплати Декларантом протягом гарантійного терміну товару за ціною угоди.

Окремо, судова колегія звертає увагу на безпідставності висновків суду першої інстанції про неврахування митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару того, що за специфікацією №143 від 18.10.2017 була узгоджена ціна за чистий V в розмірі 39433,50 доларів США за 1МТ, оскільки в дійсності позивачем в режимі «імпорт» заявлено митну вартість товару на рівні 32,087 дол.США/кг або 39,4335 дол.США/кг V, що є зрозумілим бо вартість 1 кг чистого ванадію воочевидь більше ніж вартість товару, який придбавався позивачем у біг бегах «Феросплави-ферованадій, фракція 5-50 mm, вага 8137 кг, у біг бегах з вмістом V 81.37%, та інших складових: C 0.15%, Si 1.30%, Cu 0.09%, Al 1.28%, P 0.022%, S 0.024%, Fe, що підтверджено як змістом контракту так і іншими оформленими на його виконання документами.

Посилання суд першої інстанції на безпідставне прийняття митницею до уваги при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару ціни 36,6075 доларів США за загальну вагу виходячи з наявної інформації (джерело МД UA110120/2017/110272 від 06/10/2017) щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей за методом 2-г (з розрахунку Товар №1 36,6075 доларів США/кг) - є помилковим та свідчить лише про поверхове дослідження обставин, які суттєво впливають на предмет спору у цій справі.

Зокрема, наведена в попередньому абзаці позиція митного органу полягає в тому, що позивачем по справі 19.10.2017 року до митного оформлення товару за МД №UA112070/2017/016905 від 19.10.2017 було заявлено і в митному режимі «імпорт» було задекларовано саме той же товар, що оформлювався за митною декларацією типу «ІМ74ДЕ» № UA110120/2017/110272 від 06.10.2017 р. у режим «митний склад» в зоні діяльності Дніпропетровської митниці ДФС, з подальшим його поміщенням в митний режим «транзит» за МД типу «ТР81АА» від 17.10.2017 № UA110120/2017/110774 та від 08.11.2017 р № UA110120/2017/112015 з направленням цього товару на адресу ПрАТ «Дніпроспецсталь» (Запоріжжя), що було виявлено митним органом на етапі митної формальності «Перевірка правильності визначення митної вартості товарів» та акцентовано на цьому увагу у зв'язку з тим, що при поміщенні товару в митний режим «митний склад» за МД UA110120/2017/110272 від 06.10.2017 р. вартість цього товару є значно більшою ніж та, яка задекларована позивачем на той же товар при поміщенні його в митний режим «імпорт» за МД №UA112070/2017/016905 від 19.10.2017, що повністю підтверджено долученими до матеріалів справи письмовими доказами), в яких фігурує один і той же товар, одного і того же виробника, і на який у двох випадках мав один і той же Сертифікат якості, що долучався як при оформленні в режим «митний склад» за МД UA110120/2017/110272 від 06.10.2017 р., так і в режим «імпорт» за МД №UA112070/2017/016905 від 19.10.2017, з відповідною позначкою про це в графах 44 цих декларацій

Детально дослідивши наведені у попередньому абзаці обставини та прослідкувавши за рухом (з моменту попереднього його ввезення на митну територію України) придбаного позивачем за контрактом з фірмою Intercommodities SA (Швейцарія) товару «Ферованадій марки FеV80» (країна, виробництва та походження - Чеська Республіка; виробник - Еvraz Nikom a.s.; код згідно з УКТ ЗЕД - ), а також проаналізувавши оформлення письмовими Договорами «перехід» товару «Ферованадій марки FеV80» між «MBR Metal - ТОВ АВТОМІР-ТРАНС - Intercommodities SA - ПрАТ Дніпроспецсталь», який перебуваючи весь час в зоні Дніпропетровської митниці ДФС, тобто, з дати його ввезення на митну територію України (06.10.2017) і до направлення його позивачу (17.10.2017) до Запорізької митниці ДФС, але при цьому значно зменшився у своїй вартості з « 36,6075 дол.США/кг або 44,9889 дол. США/кг V», що була задекларована в режимі «митний склад» до рівня « 32,087 дол.США/кг або 39,4335 дол.США/кг V», що задекларовано в режимі «імпорт», судова колегія визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача у цій справі в повному обсязі і вважає доведеним факт того, що заявлена позивачем за МД №UA112070/2017/016905 від 19.10.2017 митна вартість товару «Ферованадій марки FеV80» була значно занижена та не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення ст.VII ГАТТ, якою чітко визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару, а під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Оскільки позивачем по цій справі не було надано усіх необхідних документів, передбачених Митним кодексом, для визначення митної вартості товару за ціною контракту, а Митниця довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та є недостатніми і у своїй сукупності не тільки не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, а й підтверджують факт заниження вартості товару всього лише за 13 днів перебування його на митній території України шляхом оформлення Договорів між трьома підприємствами: «MBR Metal» (Єстонія. Талін), ТОВ АВТОМІР-ТРАНС (Україна. м.Дніпро), Intercommodities SA (Швейцарія), без його реального вивезення з зони Дніпропетровської митниці до оформлення документів продажу цього товару ПрАТ Дніпроспецсталь» (Україна. м.Запоріжжя). Позивач по справі в свою чергу не довів, що придбаний ним у Intercommodities SA (Швейцарія) товар є іншим ніж той, що завозився на митну територію України за МД UA110120/2017/110272 від 06.10.2017 р., також як і не довів свою непричетність до навмисного заниження вартості придбаного ним товару по вказаній вище схемі.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведені у сукупності обставини, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки та до яких неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до не неправильного вирішення спору, а доводи апеляційної скарги митного органу повністю спростовують висновки суду першої інстанції та узгоджуються з нормами права, що регулюють спірні правовідносини, судова колегія вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу позивача та скасувати рішення суду першої інстанції, і прийняти інше рішення по суті про відмову у задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 322 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року - скасувати та прийняти нове рішення

Відмовити у задоволені адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ім.А.М.Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов