Справа № 1540/4803/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4803/18

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А. час і місце ухвалення: не зазначено, м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Позивач Представник позивачаОСОБА_3 (паспорт) ОСОБА_4 (адвокат, ордер)
Представник відповідача Представник відповідачаОСОБА_5 (в.о. голови) Рогаліна Г.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановиВ:

18.09.2018 року, позивач, звернувся до суду з позовом до Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 02.05.2018 №134-VII про дострокове припинення повноважень Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, поновлення на посаді Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3 відмовлено. Клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 02.05.2018 №134-VII про дострокове припинення повноважень Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, поновлення на посаді Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3 задоволено. Позовну заяву ОСОБА_3 до Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 02.05.2018 №134-VII про дострокове припинення повноважень Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, поновлення на посаді Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким поновити строк на звернення з позовом до суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права. Зазначає, що суд проявив формалізм вказуючи, що фактично поважною причиною пропуску строку на звернення з подібним позовом може бути лише перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що предметом даного позову є правомірність рішення сесії Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 02.05.2018 №134-VII про дострокове припинення повноважень Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, поновлення позивача на посаді Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області та стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку.

Згідно протоколу пленарного засідання тридцять першої сесії Ламбрівської сільської ради VII скликання, на якій було прийнято оскаржуване рішення від 02.05.2018 №134-VII, був присутній ОСОБА_3 в якості головуючого (а.с.72-73).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що він не головував на тридцять першій сесії Ламбрівської сільської ради VII скликання, оскільки це відноситься до розгляду позовних вимог по суті.

Як вбачається із наданих відповідачем до суду копій поштової книги за Ф-8 за 2018 рік ОС Ламбрівка (а.с.98-101), оригінал якої було досліджено судом першої інстанції, ОСОБА_3 отримав 31.05.2018 року трудову книжку серії НОМЕР_1 із записом у ній від 02.05.2018 року про звільнення позивача у зв'язку із достроковим припиненням повноважень Ламбрівського сільського голови за ч.4 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за власним бажанням на підставі рішення сесії Ламрівської сільської ради №134-VII від 02.05.2018 року, що підтверджується підписом.

Крім того, у суді першої інстанції була допитана в якості свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що оскаржуване рішення надавала відповідачу неодноразово після сесії, на якому його прийняли, та що позивач вперше оскаржуване рішення отримав 02.05.2018 року. Вказує, що трудову книжку двічі відправляла поштою та що позивач першого разу 25.05.2018 року відмовився її отримати, а другого разу 31 травня 2018 року отримав свою трудову книжку. Вказує, що у липні 2018 року здійснили розрахунок з позивачем.

Також, була допитана в якості свідка ОСОБА_7, яка надала аналогічні пояснення, надані свідком ОСОБА_5

Крім того, допитана у суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що працює на пошті в с.Ламбрівка та що особисто здійснювала оформлення поштового відправлення з оригіналом трудової книжки ОСОБА_3 та відносила його позивачу. Зазначила що 25.05.2018 року позивач відмовився отримати трудову книжку, однак при повторному відправленні документа позивачу через поштове відділення смт.Сарати, ОСОБА_3 31 травня 2018 року отримав власну трудову книжку.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки позивач згідно показань свідків отримав оскаржуване рішення 02.05.2018 року, дізнався про власне звільнення на підставі оскаржуваного рішення з трудової книжки, яку отримав 31.05.2018 року, таким чином він повинен був у місячний термін звернутись до суду з даним адміністративним позовом у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 02.05.2018 №134-VII про дострокове припинення повноважень Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, поновлення на посаді Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, відлік якого почався з 01.06.2018 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах про проходження публічної служби особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Жодних доказів наявності об'єктивних обставин, що перешкоджали позивачу звернутись до суду у строк із вказаними позовними вимогами позивачем не надано.

Колегія не приймає до уваги посилання апелянта, що суд першої інстанції проявив формалізм вказуючи, що фактично поважною причиною пропуску строку на звернення з подібним позовом може бути лише перебування позивача на стаціонарному лікуванні, а сам факт захворювання та лікування Позивача у медичному закладі не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки медичними документами не було підтверджено, що останній у зазначений проміжок часу мав хворобу, яка б позбавила його можливості звернутись до суду з відповідним позовом. Також, слід зазначити, що згідно медичних документів ОСОБА_3 хворіє з 2016 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що Позивач письмово звертався за копією оскаржуваного рішення та йому було відмовлено у його наданні.

Отже, оскільки твердження позивача у позовній заяві про те, що він не отримав оскаржуване рішення сесії Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 02.05.2018 №134-VII спростовуються показами свідків, враховуючи те, що позивачем не надано доказів звернення до суду з даним позовом у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 02.05.2018 №134-VII про дострокове припинення повноважень Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, поновлення на посаді Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3 у місячний строк з моменту отримання трудової книжки, докази поважності його пропуску відсутні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 02.05.2018 №134-VII про дострокове припинення повноважень Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, поновлення на посаді Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3

Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі вищевикладеного суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 02.05.2018 №134-VII про дострокове припинення повноважень Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, поновлення на посаді Ламбрівського сільського голови Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку, виходячи з наступного.

Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 17 липня 2015 року у справі №21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальну законі.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми трудового законодавства.

Порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника визначений Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до приписів частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про оплату праці» визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

Так, статтею 2 Закону України «Про оплату праці» встановлена така структура заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Рішенням Конституційного суду України № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення на його користь з Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеській області середнього заробітку за період затримки розрахунку вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку не застосовуються строки позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року по справі № 1540/4803/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 13 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.