Справа № 712/12762/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року місто Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 22 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області про визнання протиправною і скасування постанови серії НК № 983883 від 11 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2018 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач продовжив рух транспортного засобу на перехресті після ввімкнення жовтого сигналу світлофора, оскільки при екстреному гальмуванні не зміг би зупинитися згідно з вимогами правил дорожнього руху без загрози безпеці інших учасників дорожнього руху, оскільки для гальмування такого транспортного засобу потрібен відповідний гальмівний шлях. Тобто, гальмівний шлях транспортного засобу, яким керував позивач при гальмуванні автомобіля мав закінчитися б на самому перехресті, що спричинило б безпеку для інших учасників дорожнього руху у вигляді створення аварійної ситуації і як наслідок зіткнення з транспортними засобами.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав висловлену в апеляційній скарзі правову позицію.

Відповідач до судового засідання не з'явився, не зважаючи на належне повідмолення судом про час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

11 жовтня 2018 року відповідачем відносно позивача винесена постанова серії НК № 983883 в справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цією постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що правопорушення полягало в наступному: ОСОБА_2 11 жовтня 2018 року приблизно о 10 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя вул. В.Чорновола з вул. Надпільна, м. Черкаси на жовтий заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (ґ) ПДР України, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо прийняття вказаної постанови, вважаючи її протиправною, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесенні постанови серії НК № 983883 від 11 жовтня 2018 року, оскільки міститься логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема, - у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та порушень з боку інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не вбачається.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Згідно ч.4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Окрім того, згідно із п. 8.7.3 в) ПДР, зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Тобто, жовтому сигналу світлофора передує зелений миготливий сигнал, який попереджає про його наступне увімкнення.

Відповідно до п. 8.7.3 (Ґ) Правил дорожнього руху України жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Нормами п. 2.3 б) ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши відеозапис, на якому зафіксоване порушення, вчинене позивачем, колегія суддів з'ясувала, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_2 здійснив проїзд перехрестя вул. Чорновола - вул. Надпільна в м. Черкаси на жовтий сигнал світлофору, що забороняє рух. Так, з диску, долученого відповідачем до справи, вбачається доведеною вина позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Зокрема, з даного відеозапису вбачається, що від моменту, коли загорівся забороняючий жовтий сигнал світлофору до моменту, коли автівка позивача опинилася на перехресті в положенні, що заважало би іншим учасникам дорожнього руху чи створювало б для них небезпеку, мав місце великий відрізок дороги, що за умови руху транспортного засобу позивача зі швидкістю 50 км/год (обставина, що не заперечується жодної із сторін) надавало можливість скаржнику виконати вимоги ПДР, зупинившись перед перехрестям.

При цьому, ані в позові, ані у відповіді на відзив, ані в апеляційній скарзі позивач не надав жодних пояснень щодо того, чим була обумовлена його поведінка. Так, в обґрунтування своєї позиції він посилається на те, що він продовжив рух транспортного засобу на перехресті після ввімкнення жовтого сигналу світлофора, оскільки при екстреному гальмуванні не зміг би зупинитися згідно з вимогами правил дорожнього руху без загрози безпеці для інших учасників дорожнього руху, оскільки для гальмування такого транспортного засобу потрібен відповідний гальмівний шлях. Тобто, гальмівний шлях транспортного засобу, яким керував позивач при гальмуванні автомобіля мав закінчитися б на самому перехресті, що спричинило б безпеку для інших учасників дорожнього руху у вигляді створення аварійної ситуації і, як наслідок, зіткнення з транспортними засобами. Проте з такого пояснення неможливо встановити, чому в даному випадку апелянт посилається саме не екстрене гальмування за умови невеликої швидкості, сприятливих погодних умов та відсутності небезпечних дій з боку інших учасників дорожнього руху. Натомість, колегія суддів зауважує, що водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, тобто, на миготливий зелений та жовтий сигнал світлофору на під'їзді до перехрестя знизити швидкість та зупинитися.

Відтак, не відповідають дійсності твердження позивача про те, що він проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора, чим уник зіткнення з іншими транспортними засобами за відсутності аварійної ситуації, отже не здійснив порушення ПДР.

Твердження позивача про те, що суд першої інстанції здійснив порушення норм процесуального права, не взявши до уваги доводи, викладені у відповіді на відзив, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки це жодним чином не спростовує наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлену вину позивача, що підтверджується матеріалами справи та правомірність оскаржуваної постанови відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

З урахуванням наведеного, правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 316, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк Віталій Васильович

Судді: Чаку Євген Васильович

Мєзєнцев Євген Ігорович