Справа № 481/1816/18
Суддя: Ціпивко І. І.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/1816/18
Провадж.№ 2-а/481/4/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря судових засідань Філіпської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новий Буг в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції Ревега Руслана Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, якою просить визнати дії інспектора СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 протиправними та скасувати постанову серії ДПО18 № 893114 від 15.12.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, відносно нього, а провадження у справі закрити..

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що постановою інспектора СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції Ревега Руслана Володимировичавід 15.12.2018 року у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДПО18 № 893114 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що він, керував автомобілем без поліса обов'язкового стархування, чим порушив п. 2.1. ПДР.

Позивач вважає, що при розгляді справи посадова особа Національної поліції не з'ясувала всіх обставин справи, не встановила чи наявний факт вчинення адміністративного правопорушення, неправильно застосувала законодавство у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, просить постанову скасувати, так як згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» він звільнений від такого страхування, оскільки являється учасником бойових дій.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви.

Відповідач інспектор СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи в суді. Причини неявки суду не повідомив.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, а відтак, відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлений Правилами дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно до вимог п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно до вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. До таких даних можуть належати пояснення свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно постанови серії ДПО18 № 893114 від 15.12.2018 року по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що позивач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "MAZDA PRYMACI", д.н.з. НОМЕР_1, у м. Новий Буг по вул. Урицького, Миколаївської області 15 грудня 2018 року не мав при собі поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 являється, згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 14 лютого 2018 року, учасником бойових дій.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином відсутні підстави для висновку про те, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме не пред'явлення інспектору полісу обов'язкового страхування, так як такого у позивача не було, оскільки він звільнений від такого страхування. Проте у позивача є посвідчення учасника бойових дій, яке він надавав інспектору, яким його до уваги взято не було.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не надано.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП)

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження.

Зміни внесені 14.07.2015 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для працівників поліції. Внесені зміни стосувались зокрема ст.ст. 33, 222, 258, 276 КУпАП. Перелік правопорушень в яких адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення було розширено тими правопорушеннями, які відносяться до компетенції Національної поліції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядаються справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, частинами першої, другої та третьої статті 126 КУпАП.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності відбувається безпосередньо на місці його вчинення та без складання відповідного протоколу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що дії інспектора поліції щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення не можна вважати правомірними, оскільки такі відповідають нормам чинного законодавства України, хоча розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_2 здійснено інспектором поліції без належного повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити частково,та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 77, 243-246, 250, 264-2 КАСУ, ст. 122 ч. 1, 268 КУпАП, суд,-

ухвалив:

адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 893114 від 15.12.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАПта накладення штрафу в розмірі 425,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2за ч.1 ст. 126 КУпАП закрити.

У задоволенні позовної вимоги про визнання дій інспектора СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській областіРевега Р.В. щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протиправними, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П'ятого апеляційного адміністративного суду, а особами, які не були присутні під час розгляду справи, у той же строк, з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08.02.2019 року.

Суддя І.І.Ціпивко