Справа № 2140/1971/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 2140/1971/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови від 30.08.2018 року,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" (ПАТ «ПБФ «Херсонбуд», позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (Суворовський РВДВС міста Херсона ГТУЮ у Херсонській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 30 серпня 2018 року про виведення виконавчого провадження №49755703 із зведеного виконавчого провадження №53822003.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Суворовському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області знаходяться всі виконавчі провадження, за якими боржником виступає ПАТ «Херсонбуд», більшу частину виконавчих проваджень було об'єднано у зведене виконавче провадження № 53822003.

Позивач вказує на те, що за змістом положень ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Вважає, що це правило забезпечує дотримання необхідного балансу між правами та інтересами як стягувачів так і боржника. Зведене виконавче провадження мінімізує витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій та забезпечує розподіл стягнутих з боржника коштів у встановленій законом черговості та пропорціях між всіма стягувачами.

Проте, 30.08.2018 року державним виконавцем Суворовського РВ ДВС винесено постанову про виведення виконавчого провадження № 49755703 із зведеного виконавчого провадження № 53822003.

Із такими діями державного виконавця позивач не згоден. Вважає, що наслідком виконання оскаржуваної постанови є несприятливі наслідки як для його інтересів у вигляді додаткових невиправданих витрат на виконавче провадження та ускладнення контролю за законністю дій державних виконавців, так і для стягувачів - у вигляді вибіркового погашення боргу в рамках виконавчого провадження № 49755703 без врахування виконавчих документів, об'єднаних у зведене виконавче провадження № 53822003.

Крім того, позивач зауважує на тому, що відповідачем порушено не тільки вимоги ст.. 30 Закону України «Про виконавче провадження», а і Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за N 512/5, зокрема пункт 16 розділу III Інструкції, згідно якого за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження. Позивач вказує на те, що оскаржувана постанова містить лише посилання на постанову начальника ДВС щодо передачі виконавчого провадження, що не є підставою для виведення виконавчого провадження зі зведеного.

Також на підтвердження своє правової позиції позивач вказує на висновки Верховного Суду з даного питання, викладені у постанові від 14.03.2018 року у справі №660/612/16-ц, згідно якого існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням.

Враховуючи викладене, позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та прийнятим із порушенням вимог ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 16 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати спірне рішення протиправним та скасувати його.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року у зв'язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви відкрито спрощене провадження в справі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні, запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року за наслідком розгляду клопотання позивача про забезпечення позовної заяви у його задоволенні відмовлено.

У зв'язку з незгодою із правовою позицією позивача відповідачем 11 жовтня 2018 року надано суду відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач позовні вимоги не визнає. Пояснює, що 28.08.2018р до відділу надійшла постанова начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 21.08.2018р. про передачу виконавчого провадження №49755703. 30.08.2018р. державним виконавцем винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження № 53822003 та постанову про передачу виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. 11.09.2018, на підставі постанов начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 06.09.2018р., виконавчі провадження які знаходилися у складі зведеного виконавчого провадження №53822003 були передані до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області де у відповідності до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» були об'єднані у нове зведене виконавче провадження №57253973.

Відповідач зазначає, що при передачі виведених виконавчих проваджень та об'єднанні їх у нове зведене виконавче провадження, ним було дотримано вимог ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, зар. в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. № 512/5. Крім того, зауважує на тому, що згідно п.4 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, зар. в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 р. за № 1126/29256, автоматизованою системою виконавчого провадження не передбачено технічної можливості передачі виконавчого провадження, яке знаходиться у складі зведеного, без винесення постанови про виведення його із складу зведеного.

Враховуючи викладене, відповідач вважає позов та доводи викладені в ньому безпідставними та такими, що не відповідають вимогам законодавства, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

12 жовтня 2018 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №2140/1818/18. Згідно заяв представників сторін, вказане клопотання вони просили розглянути в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі №2140/1818/18 та ухвалою суду від 05 лютого 2019 року - поновлено у зв'язку із набранням вказаним судовим рішенням законної сили.

В судове засідання 05.02.2019 року сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в порядку письмового провадження суду не надавали.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За змістом ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін, в порядку письмового провадження та на підставі наявних у справі документів.

Так, судом встановлено, що 17.12.2015 року Господарський суд Херсонської області видав наказ № 923/1626/15 про примусове виконання рішення суду від 01.12.2015 року про стягнення з публічного акціонерного товариства "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" на користь ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованості на суму 471590,00 грн.

11.01.2016 року державний виконавець ВДВС Суворовського РУЮ у місті Херсоні виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 49755703 щодо примусового виконання наказу № 923/1626/15, виданого Господарським судом Херсонської області 17.12.2015 року.

Як встановлено у рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року по справі №2140/1818/18 09.02.2016 року державний виконавець ВДВС Суворовського РУЮ у місті Херсоні виніс постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження № 49755703 до відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. 18.02.2016 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області прийняв постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження № 49755703, а також постанову про приєднання виконавчого провадження № 49755703 до зведеного виконавчого провадження № 20159060. 03.02.2017 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області виніс постанову про передачу виконання виконавчого провадження № 49755703 до Суворовського районного ВДВС міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. 21.04.2017 року головний державний виконавець Суворовського районного ВДВС міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області виніс постанову про приєднання виконавчого провадження № 49755703 до зведеного виконавчого провадження № 53822003. 21.08.2018 року начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Тюпляєв Я.Г. виніс постанову про передачу виконавчого провадження № 49755703 із Суворовського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у Херсонській області до відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Передачу виконавчого провадження № 49755703 здійснити у строк до 28.08.2018 року. 30.09.2018 року головний державний виконавець Суворовського районного ВДВС міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області виніс постанову про виведення виконавчого провадження № 49755703 із зведеного виконавчого провадження № 53822003.

Не погоджуючись із такими діями державного виконавця позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 21.08.2018 року про передачу виконавчого провадження №49755703. За результатами судового розгляду справи №2140/1818/18 рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2018р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 21.08.2018 року про передачу виконавчого провадження № 49755703. Рішення Херсонського окружного суду від 07.12.2018 року у вказаній справі набрало законної сили 09.01.2019 року.

Проте, 30.08.2018 року головний державний виконавець Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у Херсонській області виніс постанову про виведення виконавчого провадження 49755703 із зведеного виконавчого провадження 53822003, яке веде Суворовський РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області на підставі постанови начальника УДВС ГТУЮ у Херсонській області від 21.08.2018 року про передачу виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області та керуючись ст.. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

11.09.2018 року на підставі постанов начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 06.09.2018р., виконавчі провадження які знаходилися у складі зведеного виконавчого провадження №53822003 були передані до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області де у відповідності до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» були об'єднані у нове зведене виконавче провадження №57253973.

Позивач вважаючи оскаржувану постанову державного виконавця необґрунтованою та прийнятою із порушенням вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 16 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Натомість відповідач заявлені до суду позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними. Посилається на те, що автоматизованою системою виконавчого провадження не передбачено технічної можливості передачі виконавчого провадження, яке знаходиться у складі зведеного, без винесення постанови про виведення його із складу зведеного.

Вирішуючи даний спір, суд враховує наступне: 05.10.2016 року набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (№ 1404-VIII).

Стаття 1 Закону № 1404-VIII визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особливості підвідомчості виконавчих проваджень органам державної виконавчої служби та утворення виконавчих груп передбачено статтею 25 Закону № 1404-VIII.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби, тощо), або у разі виконання зведеного виконавчого провадження в органах державної виконавчої служби можуть утворюватися виконавчі групи в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (ч. 1 ст. 25 Закону № 1404-VIII).

У разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого (ч. 2 ст. 25 Закону № 1404-VIII).

У разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого (ч. 3 ст. 25 Закону № 1404-VIII).

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (ч. 4 ст. 25 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 (далі-Інструкція).

Порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень визначено розділом V Інструкції, за пунктом 6 якої виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі:

- якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби;

- відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби;

- утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби;

- якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби;

- наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби (абз. 4 п. 7 розділу V Інструкції).

Відповідно до п. 8 розділу V Інструкції у випадках, передбачених абзацами третім та четвертим пункту 7 цього розділу, особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обов'язково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п'яти робочих днів. Постанова надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів державної виконавчої служби.

Таким чином, положення Закону № 1404-VIII та Інструкції дає підстави для висновку про те, що у разі, якщо існують підстави, передбачені ч. 3 ст. 25 цього Закону та пунктом 6 розділу V Інструкції виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого. Передача виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби здійснюється за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

Так, як встановлено судом у рішення від 07.12.2018 року по справі №2140/1818/18 зі змісту постанови від 21.08.2018 року про передачу виконавчого провадження № 49755703 слідує, що згідно даних АСВП остання виконавча дія здійснена 21.04.2017 року. У відповідності до вимог статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого. Передача виконавчих проваджень здійснюється у порядку, визначеному Міністерством юстиції України. Судом встановлено, що відповідач прийняв рішення про передачу виконавчого провадження № 49755703, яке на день його передачі перебувало у складі зведеного виконавчого провадження № 53822003, посилаючись на те, що остання виконавча дія здійснена 21.04.2017 року. Інших обставин, що обумовили передачу даного виконавчого провадження до іншого органу ДВС, постанова від 21.08.2018 року не містить.

Таким чином на підставі постанови ДВС від 21.08.2018 року про передачу виконавчого провадження № 49755703, яка рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року у справі №2140/1818/18 скасована та набрала законної сили 09.01.2019 року, 30.08.2018 року державним виконавцем було прийнято постанову про виведення виконавчого провадження № 49755703 із зведеного виконавчого провадження №53822003.

Частиною 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 25 Закону № 1404-VIII обставини, що ускладнюють виконання рішення законодавець пов'язує із наступним: у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, та/або якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд погоджується із доводами позивача про порушення відповідачем ч. 1 ст. 30 Закону № 1404-VIII та пункту 16 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень при прийнятті оскаржуваної постанови, оскільки виведення виконавчого провадження № 49755703 із зведеного виконавчого провадження № 53822003 здійснена відповідачем без будь-яких законних підстав.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено положення Закону № 1404-VIII та Інструкції з організації примусового виконання рішень при прийнятті спірної постанови від 30.08.2018 року про передачу виконавчого провадження, що призвело до порушення прав позивача, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та її скасування, а тому позовні вимоги задовольняє у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" (, 73003, м. Херсон, вул. Кірова, буд. 24) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 30.08.2018 року про виведення виконавчого провадження №49755703 із зведеного виконавчого провадження №53822003.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 105000000