Справа № 645/5837/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року

Київ

справа №645/5837/16-а

адміністративне провадження №К/9901/17543/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді - Гімона М.М.,

суддів: Мороз Л.Л., Стародуб О.П.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року (головуючий суддя - Рєзнікова С.С., судді: Бегунц А.О., Старостін В.В.)

у адміністративній справі № 645/5837/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова (далі - Управління ПФУ) про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила визнати неправомірними дії Управління ПФУ щодо зміни базового місяця грудень 2010 року для нарахування індексації при перерахунку їй пенсії на березень 2016 року та зобов'язати повернути утримані суми індексації за період з 1 березня 2016 року по 1 листопада 2016 року в сумі 1951,12 грн. та поновити з 1 листопада 2016 року виплату пенсії з урахуванням проведеного перерахунку та суми індексації відповідно до базового місяця індексації у сумі 4428,20 грн.

Постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 26 січня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконними дії Управління ПФУ щодо зміни базового місяця грудень 2010 року для нарахування індексації при перерахунку пенсії ОСОБА_1 на березень 2016 року. Зобов'язано Управління ПФУ повернути позивачу утримані суми індексації за період з 1 березня 2016 року по 1 листопада 2016 року у сумі 1951,12 грн. Поновлено з 1 листопада 2016 року виплату позивачу, пенсії з урахуванням проведеного перерахунку та суми індексації відповідно до базового місяця індексації у сумі 4428,20 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подала касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував, що перерахунок її пенсії на підставі судового рішення є відновленням права на належну пенсію, порушеного в момент її призначення, а не підвищенням пенсії, тому зміна базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації пенсії позивача з грудня 2010 року на березень 2016 року при виконанні судового рішення є неправомірною.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Вирішуючи позов суди виходили з того, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та з 28 грудня 2010 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2016 року визнано протиправним рішення Управління ПФУ № 110 від 16 березня 2016 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1 березня 2016 року та зобов'язано Управління ПФУ здійснити з 1 березня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державного службовця, включивши до складу заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексацію заробітної плати, а також винагороду (надбавку) за вислугу років у розмірі 30%, з врахуванням проведених виплат. У задоволенні позовних вимог щодо перерахунку пенсії за період з 4 жовтня 2015 року до 29 лютого 2016 року - відмовлено.

Додатковою постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 12 травня 2016 року зобов'язано Управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» із змінами та доповненнями станом на 28 грудня 2010 року, статті 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

7 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку її пенсії згідно з постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2016 року та додаткової постанови суду від 12 травня 2016 року відповідно до положень статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» із змінами та доповненнями станом на 28 грудня 2010 року із збереженням базового місяця індексації пенсії.

Управління ПФУ листом від 19 жовтня 2016 року № 10477/71-13 повідомило позивача, що 28 вересня 2016 року їй здійснено перерахунок пенсії, зазначивши, що при проведенні перерахунку пенсії відповідачем змінено базовий місяць для проведення індексації пенсії з грудня 2010 року на березень 2016 року.

Не погодившись з діями відповідача щодо перевизначення базового місяця у рахунку індексації позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивача на підставі судового рішення не є підвищенням розміру пенсії, а відтак місяць такого перерахунку пенсії позивача не може бути підставою для зміни базового місяця для проведення індексації пенсії.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, визначено умову для визначення базового місяця - у разі підвищення розмірів пенсії, а також у разі зростання грошових доходів, в той же час Порядок не визначає підстав, за яких повинно відбуватися підвищення розміру пенсії. Тобто, не має значення, чи підвищення пенсії відбулося за рішенням суду, чи у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, тощо.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком апеляційного суду з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання індексації пенсії врегульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-XII) та Порядком індексації.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно зі статтею 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаною нормою передбачено підстави, за яких проводиться індексація, а також розмір грошового доходу, який підлягає індексації.

Пунктом 2 Порядку індексації передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).

Відповідно до пункту 5 Порядку індексації сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Крім того зазначається, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під "підвищенням пенсії" розуміється тільки таке збільшення суми нарахування, яке здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тобто випадки, коли пенсія була неправомірно недонарахована і в подальшому на підставі рішення суду нарахована в належному обсязі, не належать до "підвищення пенсії" в розумінні пункту 5 Порядку індексації.

Отже, здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду, не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації у зв'язку із зростанням доходів громадян, без перегляду їх мінімального розміру, оскільки фактично збільшення доходів позивача в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян не відбулось.

Перерахунок пенсії з урахуванням спірних складових є відновленням порушеного права позивача на отримання належної виплати в розмірі, встановленому Законом, та не може бути підставою для здійснення нової індексації із застосуванням нового рівня споживчих цін та відповідно для встановлення нового базового місяця для проведення індексації пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №766/17737/16-а та від 27 червня 2018 року у справі №568/355/15-а.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пенсія позивача перерахована на підставі судового рішення не є підвищенням розміру пенсії, а відтак місяць такого перерахунку пенсії позивача не може бути підставою для зміни базового місяця для проведення індексації пенсії, а тому обґрунтовано визнав неправомірними дії Управління ПФУ щодо зміни базового місяця для проведення індексації пенсії.

Водночас, крім визнання неправомірними дій Управління ПФУ щодо зміни базового місяця для проведення індексації пенсії, позивач, також просив повернути утримані суми індексації за період з 1 березня 2016 року по 1 листопада 2016 року в сумі 1951,12 грн. та поновити з 1 листопада 2016 року виплату пенсії з урахуванням проведеного перерахунку та суми індексації відповідно до базового місяця індексації у сумі 4428,20 грн.

Однак, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в цій частині не навів конкретних мотивів та відповідного обґрунтування, з яких він виходив. Не навів суд і обставин за яких вважав цю частину позовних вимог обґрунтованою.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості згідно частини другої статті 341 КАС України встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до частини четвертої наведеної статті, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, зокрема, судами не було встановлено обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим справа підлягає направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 345, 353, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Фрунзенського районного суду міста Харкова від 26 січня 2017 року та Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

О.П. Стародуб,

Судді Верховного Суду