Справа № 420/6014/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6014/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Нагайцева Д.С. (за довіреностями)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31.10.2014р. по 22.12.2014р. у розмірі 2783,88 грн. та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі по справі № 815/6708/14 з 22.12.2014р. по 01.11.2018р. у розмірі 213005,05 грн., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 05 лютого 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, в якій позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (вх. №39491/18 від 17.12.2018 (а.с. 171-175)), просить:

визнати протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо невиконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. по справі №815/6708/14;

визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області щодо невиконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. по справі №815/6708/14;

стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.10.2014р. по 22.12.2014р. у розмірі 2783,88 грн.;

стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі по справі № 815/6708/14 з 22.12.2014р. по 01.11.2018р. у розмірі 213005,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. у справі № 815/6708/14, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 р., визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 133 «ОС» від 31.10.2014р. про звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлено ОСОБА_1 з 31.10.2014 р. на роботі в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на посаді головного державного інспектора інспекційного відділу № 1 Інспекційного управління в Одеській області Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області; зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31.10.2014 р. по день поновлення на посаді. Однак постанова Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014р. справі № 815/6708/14 в частині поновлення позивача з 31.10.2014р. на роботі на посаді головного державного інспектора та нарахування та виплати їй середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 31.10.2014 р. по день поновлення на посаді не виконана. З урахуванням зазначеного, позивачем понесені матеріальні збитки у зв'язку з неотриманням заробітної плати на загальну суму 213005,05 грн.

Від Державної архітектурно-будівельної інспекції України надійшов відзив на позовну заяву (а.с.149-152), в якому в обґрунтування правової позиції, зокрема, зазначено, що відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 150 від 23.04.2014 р. «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» розпочато процедуру ліквідації як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції, в тому числі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, погоджено з пропозицією Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" юридичну особу Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області () припинено 11.06.2015 р. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 294 від 09.07.2014р. «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» Державній архітектурно-будівельній інспекції України доручено забезпечити здійснення її територіальними органами, що ліквідуються, функцій та повноважень, покладених на ці органи, до утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до п.6 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1074 від 20.10.2011р., права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України. Відповідач акцентує увагу на тому, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області є двома різними юридичними особами публічного права. Відповідачі не є правонаступниками Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, яку було ліквідовано, а не реорганізовано в новий орган.

В зв'язку з чим покладені постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. у справі № 815/6708/14 обов'язки на Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України не передаються Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Ухвалою від 10.12.2018 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачам п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачам п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 09.01.2019 р. о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 09.01.2019 р., яка занесена до протоколу засідання, судове засідання відкладено на 22.01.2019 р. 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 22.01.2019, яка занесена до протоколу засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 05.02.2019р. о 09 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 05.02.2019р. у задоволенні клопотання представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

У відкритому судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (далі - ДАБК в Одеській області) №133 «ОС» від 31.10.2014 р. ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора інспекційного відділу №1 Інспекційного управління в Одеській області Інспекції ДАБК в Одеській області у зв'язку з ліквідацією Інспекції ДАБК в Одеській області відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Не погодившись із правомірністю звільнення, позивач оскаржила вищезазначений наказ в судовому порядку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. у справі №815/6708/14 адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 133 «ОС» від 31.10.2014 р. про звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 з 31.10.2014 року на роботі в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на посаді головного державного інспектора інспекційного відділу № 1 Інспекційного управління в Одеській області Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області; зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31.10.2014 р. по день поновлення на посаді; допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора інспекційного відділу № 1 Інспекційного управління в Одеській області Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області та в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 13-18).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 р. у справі №815/6708/14 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. залишено без змін (а.с. 19-23).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 р. у справі № 815/6708/14 задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну відповідача по справі №815/6708/14 та замінено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (а.с. 24-25).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 р. у справі № 815/6708/14 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 р. скасовано; постановлено нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 задоволено частково та замінено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Одеській області на Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції (а.с. 26-28).

22.12.2015р. та 23.12.2015р. відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито два виконавчих провадження з виконання виконавчих листів № 815/6708/14, а саме щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі та щодо зобов'язання нарахування та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49714780 від 22.12.2015р. та ВП № 49714944 від 23.12.2015р.) (а.с. 29-30).

В ході виконання вищевказаних виконавчих листів, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області листами від 05.01.2016 р. (вих. №№ 1015-05/1-44/1, 1015-05/1- 45/1) повідомлено головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області є територіальним органом - структурним підрозділом апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України та не є юридичною особою. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області не має власних рахунків у банківських установах та не має права їх мати, не має права приймати (поновлювати) та звільняти з роботи (а.с. 31-32).

30.05.2016 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв'язку з невиконанням виконавчого документа (а.с. 33- 34).

21.06.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 р. у справі №815/6708/14 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2016 р. у справі №815/6708/14 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 р. за нововиявленими обставинами (а.с. 37-40).

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про заміну відповідача його правонаступником, в якій просила замінити відповідача по справі з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 р. у задоволенні заяви про заміну відповідача по адміністративній справі №815/6708/14 відмовлено (а.с. 41-44).

У січні 2018 року позивачем направлено виконавчі листи до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, які повернуто без прийняття до виконання у зв'язку з тим, що виконавчі провадження по виконанню цих виконавчих листів вже перебувало у відділі та було закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 45-48).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. у справі №815/6708/14, позивач звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на наявність підстав для стягнення з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31.10.2014р. по 22.12.2014р. у розмірі 2783,88 грн. та середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі по справі № 815/6708/14 з 22.12.2014р. по 01.11.2018р. у розмірі 213005,05 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Суд зазначає, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За приписами ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом ч.2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» державний службовець одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету.

За приписами ст. 50 Закону України «Про державну службу» держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов'язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у звязку з виконанням обовязків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обовязків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. (далі - Порядок № 100).

Зі змісту пункту 5 Порядку № 100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Позивачем обрано спосіб захисту свого права шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності відповідачів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31.10.2014р. по 22.12.2014р. у розмірі 2783,88 грн. та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі по справі № 815/6708/14 з 22.12.2014р. по 01.11.2018р. у розмірі 213005,05 грн., в обґрунтування якого вона посилається на невиконання рішення суду у справі №815/6708/14. Тобто, позивач вважає, що відповідачами безпідставно не виконано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. у справі №815/6708/14, а саме незаконно не поновлено на роботі те не сплачено вказані кошти.

Однак, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 31.10.2014 року по день поновлення на посаді вже були предметом судового розгляду у справі №815/6708/14 та вирішені судом із встановленням відповідних обставин. Однак, на теперішній час поновлення позивача на роботі на виконання зазначеного судового рішення не відбулось.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду у справі від 22.12.2014 р. у справі № 815/6708/14 набрала законної сили та відповідно до приписів ст.ст. 14, 370 КАС України є обов'язковою до виконання, а також, те що обставини встановлені судовими рішеннями відповідно до ч.4 ст.78 КАС України не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи, то позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позовні вимоги заявлені у рамках даної справи вже були предметом дослідження та розгляду, а також судом їм було надано відповідну правову оцінку.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що ст. 383 КАС України врегульовано порядок звернення з вимогами щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому, у порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов'язання виконання судового рішення по іншій справі. Суд позбавлений можливості зобов'язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення.

Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинених на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. у справі № 815/6708/14 або порушення його прав, свобод чи інтересів, то вона повинна була звернутись до суду у порядку, визначеному ст.383 КАС України, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не з новим позовом.

Таким чином, оскільки позивачем по суті заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання належного виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. у справі № 815/6708/14, то, відповідно, позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Крім того, суд вважає безпідставними вимоги до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, оскільки судом по справі №815/6708/14 зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31.10.2014 р. по день поновлення на посаді та Державна архітектурно-будівельна інспекція України не була стороною виконавчого провадження.

Суд акцентує увагу на тому, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 р. у справі № 815/6708/14 скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 р., якою за заявою позивача було замінено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на Державну архітектурну-будівельну інспекцію України. При цьому постановлено нову ухвалу, якою замінено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Одеській області на Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції (а.с. 26-28).

Враховуючи наведене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач з урахуванням приписів п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_1) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ), Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (65059, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31.10.2014р. по 22.12.2014р. у розмірі 2783,88 грн. та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі по справі № 815/6708/14 з 22.12.2014р. по 01.11.2018р. у розмірі 213005,05 грн.,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.02.2019 р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.