Справа № 200/10876/18-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

11 лютого 2019 р. Справа №200/10876/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Тарасенко І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Прокуратури Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи спірний наказ про звільнення з посади прокурора Артемівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 прийнято 04.08.2016 року.

Копію спірного наказу ОСОБА_1 отримав 05.08.2016 року, про що свідчить його особистий підпис з датою на наказі.

Відтак, строк для звернення до суду з позовом щодо оскарження цього наказу тривав до 05.09.2016 року.

11 лютого 2019 року позивач через відділ діловодства та документообігу суду надав письмові пояснення, в яких просив поновити йому строк звернення до суду, мотивуючи це тим, що пропуск строку звернення до суду було викликано необхідністю участі позивача в кримінальному провадженні і він не міг до закінчення розгляду вказаної вище кримінальної справи в суді першої інстанції своєчасно звернутися до суду із цим позовом.

Проте, суд зазначає, що участь у кримінальному провадженні не є поважною причиною для своєчасного звернення до суду, оскільки не перешкоджає складанню позову та подання його до суду для оскарження спірного наказу.

У межах кримінального провадження позивач під вартою перебував лише 4 дні - з 05.07.2016 року по 08.07.2016 року й після внесення застави був звільнений з-під варти.

Згідно з наданим позивачем примірником трудової книжки, після звільнення з органів прокуратури він ніде не працював.

З вироку суду та матеріалів кримінального провадження вбачається, що позивач користувався правовою допомогою не одного, а кількох адвокатів.

Отже, позивач мав достатній час та можливості для оскарження наказу про звільнення. Об'єктивні причини, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду з відповідним позовом, відсутні.

Той факт, що ОСОБА_1 понад два роки не подавав позов та не оскаржував своє звільнення, не може бути підставою для поновлення йому строку звернення до суду, оскільки такі причини не є об'єктивними, відповідальність за них несе лише ОСОБА_1 й вони не можуть вважатися поважними.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Матеріали справи не містять доказів наявності непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення позивачів до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Позивачем не зазначається та з матеріалів справи не вбачається обставин, що заважали б йому та могли бути об'єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.

Отже, з наведених доводів позивача у заяві про поновлення строку для звернення до адміністративного суду суд не вбачає наявності поважності причин пропуску строку звернення до суду, а відтак дійшов висновку, що у задоволенні заяви належить відмовити.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, будуть визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 240, 248, 256 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тарасенко І.М.