Справа № 337/1297/17 (2-а/337/118/2017)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року

м. Київ

справа №337/1297/17 (2-а/337/118/2017)

адміністративне провадження №К/9901/37146/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Стародуба О.П., Мороз Л.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року (головуючий суддя Чумак С.Ю., судді: Шальєва В.А., Юрко І.В.) у справі №337/1297/17 (2-а/337/118/2017) за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (надалі також - відповідач, Правобережне ОУПФ), в якому просив визнати за ним право на пенсію на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 починаючи з 27 серпня 2016 року.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2017 року адміністративний позов задоволено у спосіб, визначений позивачем.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову про відмову в позові.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за даними трудової книжки працював слюсарем по ремонту обладнання 4 розряду в залізнично-вантажному цеху Запорізького кар'єроуправління у період з 29.09.1980 року по 08.05.1981 року, з 13.07.1983 року по 19.01.1987 року та з 13.03.1990 року по 25.04.1991 року. Загальний стаж роботи позивача за вказаною посадою складає 5 років 2 місяці 27 днів. З 13.11.1996 по 19.01.2009 працював слюсарем по ремонту парогазотурбінного обладнання у ВАТ «Запоріжсталь», тобто 12 років 2 місяці та 8 днів (а.с. 5-6).

18 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив прийняти надані ним документи, в тому числі і оригінал трудової книжки для призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Проте йому було відмовлено з підстав не зарахування пільгового стажу за період з 25 травня 2000 року по 5 квітня 2001 року через несвоєчасне проведення на ПАТ «Запоріжсталь» атестації робочого місця, та визначено його право на призначення пенсії через 1 рік, а саме з 27 серпня 2017 року. Інших підстав відповідач не зазначав. Зазначені дії Пенсійного фонду позивачем оскаржені до суду.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року у адміністративній справі №337/3643/16-а, яка набрала законної сили 31 січня 2017 року позов задоволений та зобов'язано УПФУ в Хортицькому районі міста Запоріжжя зарахувати період роботи за професією слюсаря з ремонту парогазотурбінного обладнання з 25 травня 2000 року по 5 квітня 2001 року до пільгового стажу за Списком № 2. (а.с. 8-9).

15 лютого 2017 року ОСОБА_1 подано заяву та необхідні документи для призначення пенсії.

16 лютого 2017 року позивача повідомлено, що рішенням Комісії №5 йому відмовлено в призначені пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Зазначено, що його пільговий стаж складає 12 років 2 місяці та 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у 55 років. (а.с. 14)

22 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про роз'яснення чи було враховано до пільгового стажу період його роботи в Запорізькому кар'єроуправлінні та просив надати йому рішення (протокол) Комісії від 16 лютого 2017 року.

Відповідачем надана відповідь №48/Т-9 від 07.03.2017 року, якою останній повідомив про підстави відмови в призначені пільгової пенсії за відсутності необхідного спеціального стажу, оскільки період роботи позивача в Запорізькому кар'єроуправлінні не врахований через відсутність уточнюючої довідки (а.с. 16).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за нормами чинного законодавства, для призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №2 достатнім є надання оригіналу трудової книжки, яка фіксує його посаду слюсаря по ремонту обладнання в ЗВЦ Запорізького кар'єроуправління, робота на якій міститься у Списку № 2, та підтверджено факт його роботи на цьому підприємстві зі спеціальним стажем роботи, який складає 5 років 2 місяці 27 днів. Крім того, суд вказав, що висновки рішення комісії та відповідь різняться один від одного за обґрунтуванням підстав відмови, що є недопустимим.

З такими висновками не погодився суд апеляційної інстанції, мотивуючи своє рішення тим, що у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, а тому для підтвердження спеціального трудового стажу необхідні уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Враховуючи те, що трудовою книжкою позивача не підтверджено наявність у нього достатнього пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, управлінням правомірно відмовлено в призначенні йому пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, суд вказав, що прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю відомостей про зайнятість в шкідливих та важких умовах повний робочий день, зокрема уточнюючої довідки на час звернення до Пенсійного фонду, не позбавляє його права повторно звернутися після отримання уточнюючої довідки до відповідача з метою реалізації права на пенсію.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована правильністю висновків суду першої інстанції, що загальний трудовий стаж складає 29 років 5 місяців 10 днів, із них загальний пільговий стаж для призначення пенсії за Списком № 2 складає 19 років 4 місяці 29 днів. На думку позивача, за відсутності виконання ним роботи упродовж повного робочого дня, його загальний стаж не складав би таку кількість часу. Вказує, що за висновками Верховного Суду України необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. При цьому, не вимагається наявність атестації робочих місць за умовами праці до 01.01.1992. Крім того, скаржник зазначає, що під час розгляду цивільної справи №334/6343/16-ц про зобов'язання Запорізьке кар'єроуправління видати довідку, пенсійний орган визнав його право на пенсію, що зафіксовано у судовому рішенні Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 7 червня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судами встановлено, що згідно відомостей трудової книжки позивач працював слюсарем по ремонту обладнання 4 розряду в залізнично-вантажному цеху Запорізького кар'єроуправління у період з 29.09.1980 року по 08.05.1981 року, з 13.07.1983 року по 19.01.1987 року та з 13.03.1990 року по 25.04.1991 року, у період з з 12.05.1981р. по 08.05.1983р. служив у лавах Радянської армії.

Зазначена посада передбачена Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. № 1173 та постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. № 10 і така обставина сторонами не оспорюється.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, підставою для відмови у призначенні пенсії стало те, що позивачем не подано пенсійному органу уточнюючої довідки, а у трудовій книжці відсутні відомості про зайнятість позивача в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що за таких обставин правильною є відмова УПФ в призначенні пенсії, оскільки підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов'язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому, таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній таких записів, подання уточнюючої довідки є обов'язковим.

Доводи скаржника з посиланням на правові позиції Верховного Суду України про обов'язковість проведення результатів атестації робочого місця та надання її результатів для призначення пенсії за Списком №2, проте, у зв'язку з тим, що спірним є період роботи до 01.01.1992, такі результати атестації не вимагаються, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки предметом спору у цій справі було не підтвердження/спростування необхідності надання результатів атестації робочого місця, а неподання позивачем уточнюючої довідки про умови праці, характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та відсутність таких відомостей у трудовій книжці.

Доводи скаржника з посиланням на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 7 червня 2017 року у цивільній справи №334/6343/16-ц були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, який вказав, що цим рішенням зобов'язано Запорізьке кар'єроуправління видати довідку встановленого зразка, після отримання якої позивач має право звернутися до відповідача з метою реалізації права на пенсію.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що вказане рішення від 7 червня 2017 року прийняте після прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії (16 лютого 2017 року), яке є предметом спору у цій справі, і набрало законної сили 20 червня 2017 року, а тому доводи скаржника, що пенсійний орган, який під час розгляду цивільної справи виступав в якості третьої особи, визнав право позивача на пенсію, не мають правового значення при вирішенні цієї справи та не свідчать про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, що могло б бути підставою для скасування судового рішення.

Отже, суд апеляційної інстанції дослідивши обставини справи у своїй сукупності, дійшов правильного висновку, що надані позивачем документи не підтверджують пільговий характер умов праці, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову і наявність у позивача права після отримання уточнюючої довідки звернутися до відповідача з метою реалізації права на пенсію.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків апеляційного суду.

Відповідно до ст.350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у справі №337/1297/17 (2-а/337/118/2017) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

О.П. Стародуб

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду