Справа № 2140/2017/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/2017/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання - Биховець А.В.,

за участю представника апелянта Віштал Д.А.,

представника відповідача Нівакшонової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" до Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

28 вересня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" звернулося до суду з позовом до Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів UA508000/2018/000008/2 від 14.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" зазначає, що митниця протиправно, незважаючи на наявність усіх документів передбачених ст.53 МК України, прийняла рішення про коригування митної вартості. Товариство зазначило, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості жодним чином не спростовують митної вартості, яка зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що подані декларантом документи містять розбіжності та невідповідності. Так, в поданому до митного оформлення контракті від 02.08.2017 року № CH-UA-17/08/02 згідно п.4.2 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару, що може свідчити про те, що витрати пов'язані з доставкою та страхуванням вантажу до митного кордону України в контрактну вартість товару не увійшли. Крім того, у прайс-листі відправника товару від 09.07.2018 року відсутня інформація щодо терміну дії цін, тобто не можливо прослідкувати чи діяли зазначені у прайс - листі ціни на день виставлення специфікації до контракту. Також встановлено відсутність банківських реквізитів на інвойсі від 19.07.2018 року №KHLG1801.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що вимоги відповідача про необхідність подання декларантом додаткових документів на підтвердження вартості товару та додаткових витрат на страхування та транспортування товару до порту є неправомірними, оскільки поставка товару здійснювалась на умовах CIF-Чорноморськ.

Крім того, суд першої інстанції помилково послався на відсутність банківських реквізитів на інвойсі, як на підставу для відмову в позові, оскільки вказана обставина не впливає на формування митної вартості товару, не спростовує заявленої митної вартості та не є підставою для коригування митної вартості. На час подання декларації позивач не мав можливості надати відповідачу, ані банківські платіжні документи що стосуються товару, ані виписки з бухгалтерської документації, оскільки згідно умов контракту оплата за товар здійснюється на протязі 30 діб після надходження товару на склад.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін в зв'язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

02.08.2017 року між ТОВ "КФ Строй Мастер" та Xiamen Manufacturing & Trading Co., Ltd укладено контракт № CH-UA-17/08/02, відповідно до умов якого продавець зобов'язується на умовах CIF Odessa/ Chornomorsk/ Yuzhniy продати, а покупець в термін 30 днів після отримання товару на склад оплатити товар "будівельні матеріали".

Для здійснення митного оформлення товару поставленого за вказаним контрактом позивачем через представника ФОП ОСОБА_4 до сектору митного оформлення митного поста "Херсон - центральний" Херсонської митниці ДФС 13.09.2018 р. подано митну декларацію №UA508070/2018/001303, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту 17361,78 доларів США.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подані наступні документи: пакувальний лист; рахунок-фактура (інвойс); коносамент; автотранспортна накладна; декларація про походження товару; зовнішньоекономічний договір; доповнення до контракту; договір надання послуг митного брокера. По результатам аналізу рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, інформація про які наявні в ПІК "ЄАІС ДФС" відповідачем виявлено невідповідність заявленого рівня митної вартості до інформації, яка є в розпорядженні митниці.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме, в поданому до митного оформлення контракті від 02.08.2017 № CH-UA-17/08/02 згідно п. 4.2 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару, що може свідчити про те, витрати пов'язані з доставкою та страхуванням вантажу до митного кордону України в контрактну вартість товару не увійшли. Також слід зазначити, що у прайс-листі відправника товару від 09.07.2018 адресованій ТОВ"КФ"Строй Мастер" відсутня інформація щодо терміну дії цін, тобто не можливо прослідкувати чи діяли зазначені у прайс-листі ціни на день виставлення специфікації до контракту. Також встановлено відсутність банківських реквізитів на інвойсі від 19.07.2018№KHLG 1801.

З огляду на вказане, відповідачем зроблено висновок, що документи надані ТОВ " КФ Строй Мастер" для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості та містять розбіжності, внаслідок чого відповідачем на підставі ст. 53 МК України запропоновано ТОВ "КФ Строй Мастер" надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме, банківські платіжні документи, що стосуються товару; платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково надані наступні документи: прайс-лист від постачальника (продавця); бізнес пропозиція постачальника (продавця).

За результатами проведеної консультації, митну вартість товару скориговано та визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, відповідно до ст.59 МК України, на підставі інформації, наявної у митного органу, а саме МД № 508070/2017/00068 від 09.10.2017 року.

14 вересня 2018 року Митницею ДФС у Херсонській області прийнято рішення № №UA508000/2018/000008/2 та оформлено картку відмови № №UA508070/2018/00101. Внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, позивач повинен був надміру сплатити суму ПДВ та ввізного мита у розмірі 30 181,33 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано необхідних документів на підтвердження митної вартості товару. Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Митним Кодексом України.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст.51 МК України - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів та зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вимагаючи від декларанта відомості про розмір понесених витрат на страхування та транспортування, митний орган не врахував, що умови поставки товару позивачу - CIF Правил Інкотермс.

Так, за офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс 2010 термін CIF (Вартість, страхування та фрахт") означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. За умовами терміну CIF саме на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміну CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Враховуючи вищевикладене, поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати на страхування та транспортування, які впливають на митну вартість товару, тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування, тобто фактурна вартість дорівнює митній вартості.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про те, що додаткові витрати на страхування та транспортування товару до порту, згідно з вимогами частини десятої статті 58 МК України, ТОВ "КФ Строй Мастер" не понесло, у зв'язку з чим вимоги митного органу про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірним, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі - необґрунтованим.

Неспроможними є доводи відповідача про відсутність у прайс - листі відправника товару від 09.07.2018 року інформації щодо терміну дії цін, що на думку відповідача не дало йому змоги встановити, чи діяли зазначені у прайс - листі ціни на день виставлення специфікації до контракту.

Щодо відсутності банківських реквізитів на інвойсі від 19.07.2018 №KHLG 1801, судова колегія звертає увагу, що затвердженої форми інвойсу законодавством України не передбачено. Крім того, банківські реквізити як продавця так і покупця зазначені в додатковій угоді від 09.07.2018 року до контракту № CH-UA-17/08/02.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що наведені відповідачем недоліки, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки за відсутності розбіжностей у числових значеннях вони не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Щодо доводів відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, що на вимогу митниці декларантом не надано банківських платіжних документів, що стосуються товару; платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, судова колегія зазначає наступне.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для митного оформлення товару, надані всі наявні документи, які не містять розбіжностей, та, на думку судової колегії, є достатніми для визначення митної вартості товару.

Крім того, оцінюючи рішення митниці про коригування митної вартості товарів, як незаконне та необґрунтоване, судова колегія також вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UA508000/2018/000008/2 від 14.09.2018, у ньому зазначені лише номер, дата митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, та вартість за одиницю товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Стосовно доводів відповідача про те, що причиною для витребування митним органом додаткових документів від декларанта стало спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, колегія суддів зазначає наступне.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.

Аналізуючи викладені обставини в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що позивач надав усі передбачені Митним кодексом України документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Натомість всупереч ч.2 ст.77 КАС України контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Оскільки судова колегія прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги та позову ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер", відповідно до ст.139 КАС України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при подачі адміністративного позову та апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в загальному розмірі 4 405 грн. (1762 грн+2643 грн).

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 02 жовтня 2018 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321,322,325, 328 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер"- задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року - скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер".

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі № UA508000/2018/00008/2 від 14.09.2018 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" () судові витрати у розмірі 4 405, 00 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 13.02.2019.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К В.Кравченко