Справа № 750/11110/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Заступника начальника протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромного Ярослава Ігоровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Заступника начальника протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромного Ярослава Ігоровича про скасування постанови у справі про порушення митних правил, відповідно до якої його визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.3 статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

З постановою позивач не погоджується та вважає її незаконною з підстав відсутності вини особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того ОСОБА_3 посилався на порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення митних правил, яке полягало у прийнятті постанови за його відсутності та без врахування його доводів.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2019 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем правильно були встановлені фактичні обставини справи та надано вірну правову кваліфікацію діям ОСОБА_3 щодо порушення ним митних правил, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2018 року державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Подобінською О.В. було складено протокол про порушення митних правил № 5006/20900/18 (а.с.5).

Протоколом встановлено, що 18 серпня 2018 року близько 11 години 28 хвилин в зону митного контролю на виїзд з України по смузі руху «Червоний коридор» пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав туристичний автобус марки «DAF SB3000», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN-код № НОМЕР_2, в якому гр.України ОСОБА_3 слідував як пасажир. В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про цей транспортний засіб та осіб, які слідували в ньому, в АСМО «Інспектор» спрацювала АС АУР (коди: 401-1, 801-1 "По даній особі (особам) наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших ТЗ, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення»). Шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (САІС), на підставі аналізу переміщень за даними ФМ «Пасажирський пункту пропуску», ФМ «Диспетчер зони митного контролю» АСМО «Інспектор» з'ясовано, що гр.України ОСОБА_3 09 червня 2018 року о 17:43 через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краківець» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки "HONDA СІVIC" реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN-код № НОМЕР_4 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля "HONDA CIVIC" реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN-код № -НОМЕР_5, станом на 18 серпня 2018 року.

Вказаним протоколом встановлено, що ОСОБА_3 станом на 18 серпня 2018 року перевищив більше ніж на десять діб встановлений ч. 1 ст. 95 МК України строк доставки товару автомобіля HONDA CIVIC реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN-код № НОМЕР_4, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України).

25 вересня 2018 року заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальник протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Ярославом Ігоровичем було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 5006/20900/18 (а.с.11). Вказаною постановою громадянина ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 статті 470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 грн.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, яким врегульовано відносини, пов'язані із справлянням митних платежів.

В силу вимог ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Митного кодексу України, усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до Митного Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Статтею 45 Митного кодексу України встановлений обов'язок осіб, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України - подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Згідно п. 25 статті 4 Митного кодексу України, митний режим - комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Відповідно до ч. 1, 3 статті 381 Митного кодексу України, громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом. У разі знищення чи повного зіпсування транспортних засобів особистого користування, ввезених на митну територію України з метою транзиту, внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку їх транзиту зупиняється, а внесена грошова застава повертається особі, яка внесла заставу, її спадкоємцю або уповноваженій ними особі, за умови надання такою особою органам доходів і зборів достатніх доказів знищення чи повного зіпсування транспортного засобу.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 статті 92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно ч.1 статті 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно ч. 2 статті 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень статті 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу.

Варто наголосити, що хоч транспортний, ввезений гр. ОСОБА_3, не є транспортним засобом комерційного призначення, на нього поширюється регулювання ч. 3 статті 470 МК України, оскільки згідно п. 57 ч. 1 статті 4 МК України термін «товар» вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергію, що перемішується лініями електропередачі. Таким чином, поняття «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», ос кільки він є рухомою річчю.

Частиною 1 статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Проте, ОСОБА_3 до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту з повідомленням про обставини подій, у зв'язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів не звернувся, а також підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, у відповідності до вимог статті 460 МК України, не надав.

Таким чином, ОСОБА_3 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 3 статті 470 МК України.

Щодо посилання ОСОБА_3 на те, що автомобіль HONDA CIVIC реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN-код № НОМЕР_4 не являвся транспортним засобом його особистого користування, суд зазначає наступне.

Згідно інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) ДФС України вищевказаний транспортний засіб на митну територію України ввіз саме ОСОБА_3, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Згідно п. 9 Правил № 1118, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

При цьому, у своїй заяві-повідомленні до правоохоронних органів від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_3 зазначає про факт нотаріального оформлення на території Польщі довіреності на його ім'я на право користування автомобілем.

Колегія суддів зазначає, що при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Пунктом 34 ч.1 статті 4 МК України визначено, що перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення.

Відповідно до п.2 ч.2 статті .191 МК України перевізники зобов'язані: у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу, доставляти товари до органу доходів і зборів призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.

Враховуючи, що транспортний засіб було ввезено на митну територію України позивачем, обов'язок вивезення такого ТЗ покладено саме на нього.

Щодо посилання ОСОБА_3 на вчинення відносно нього злочинних (шахрайських) дій та звернення стосовно даного факту до правоохоронних органів, то слід вказати, що відповідно до ч.6 статті 78 КАС України тільки вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, сам факт звернення у правоохоронні органи не підтверджує, що проти ОСОБА_3 вчинені злочинні дії, і на даний момент інформації про прийняте рішення щодо вчинення відносно неї протиправних дій третіх осіб - немає.

Крім того, аналіз змісту вищенаведених норм законодавства свідчить про те, що перевізник звільняється від відповідальності за статтею 470 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Проте, ОСОБА_3 до найближчого митного органу до закінчення встановленого строку транзитного перевезення про обставини події не звертався, документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, не надав.

Тобто, будь-яких підтверджуючих документів у відповідності до вимог статті 460 МК України позивач на момент складання протоколу про порушення митних правил митним органам, постанови в справі про порушення митних правил та суду не надав. Таким чином, факт звернення у правоохоронні органи не підтверджує, що проти позивача вчинені злочинні дії.

Відтак, жодними наявними у справі доказами не доведено та не підтверджено ввезення на ім'я апелянта даного транспортного засобу внаслідок протиправних дій третіх осіб.

Таким чином, не відповідають дійсним обставинам справи твердження ОСОБА_3 про порушення при винесенні оскаржуваної постанови статей 491, 489 МК України, які визначають завдання провадження у справі про ПМП - своєчасне, всебічне повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення справи.

Також не заслуговують на увагу суду твердження позивача про порушення вимог до складання протоколу про ПМП, зважаючи на таке.

Так, згідно ч. 1 статті 494 протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості.

Протокол про ПМП № 5006/20900/18 від 18 серпня 2018 року містить всі передбачені статтею 491 МК України та необхідні для вирішення справи відомості. Документи ж на автомобіль «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN-код № НОМЕР_4, не вилучались (та не підлягають вилученню згідно ст. 511 МК України), а отже не підлягають зазначенню у протоколі про ПМП. У графі «пояснення, зауваження особи, що притягується до відповідальності» ОСОБА_3 зазначив: «Пояснення надам при розгляді справи, зауважень до протоколу не маю».

Також не відповідають вимогам закону твердження позивача про те, що при складенні протоколу про ПМП повинні бути залучені свідки, поняті, захисник.

Так, згідно п. 6 ч. 2 статті 494 МК України протокол про порушення митних правил повинен містити прізвища та адреси свідків, якщо вони є. В даному ж випадку не встановлено необхідності залучення до справи ані свідків, ані понятих. Протилежного апелянтом не доведено.

Відповідно до статті 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, мають право під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника. При цьому, позивача було ознайомлено з правами особи, передбаченими статтями 494, 498 МК України, про що свідчить підпис самого ОСОБА_3 у відповідній графі протоколу про ПМП.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законодавством підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил 25 вересня 2018 року № 5006/20900/18, оскільки дана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено на позивача внаслідок порушення ним митних правил, в межах санкції, передбаченої ч.3 статті 470 МК України, та приймаючи оскаржувану постанову відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи або неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 316, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.