Справа № 0940/2388/18
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2019 р. справа № 0940/2388/18
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до їх вчинення, -
ВСТАНОВИВ:
13.12.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Надвірнянського об"єднаного УПФУ Івано-Франківської області в якому просила: визнати протиправними дії Надвірнянського об"єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо відмови у зарахуванні їй до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період навчання в клінічній ординатурі Івано-Франківського медичного інституту з 01.09.1988 по 31.08.1990; зобов"язати Надвірнянське об"єднане УПФУ Івано-Франківської області зарахувати їй до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період навчання в клінічній ординатурі Івано-Франківського медичного інституту з 01.09.1988 по 31.08.1990; визнати протиправними дії Надвірнянського об"єднаного УПФУ Івано-Франківської області щодо відмови у зарахуванні позивачу до її загального трудового стажу та стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи у Поліклініці Червоного Півмісяця міста Злітен, Лівія з 18.07.1997 по 17.07.2000 на посаді лікаря-стоматолога; зобов"язати Надвірнянське об"єднане УПФУ Івано-Франківської області зарахувати позивачу до її загального трудового стажу та стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період її роботи у Поліклініці Червоного Півмісяця міста Злітен, Лівія з 18.07.1997 по 17.07.2000 на посаді лікаря-стоматолога; зобов"язати Надвірнянське об"єднане УПФУ Івано-Франківської області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яке не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".
Позовні вимоги мотивовані тим, що Надвірнянське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило зарахувати позивачу до стажу працівника охорони здоров"я період з 01.09.1988 по 31.08.1990 (2 роки) її навчання в Івано-Франківському медичному інституті в клінічній ординатурі на кафедрі терапевтичної стоматології та відмовився зарахувати як до загального стажу так і до стажу працівника охорони здоров"я період з 18.07.1997 по 29.11.2000 коли позивач працювала у Поліклініці Червоного Півмісяця міста Злітен, Лівія на посаді лікаря-стоматолога, а також відмовив у виплаті грошової допомоги в розмірі 10-ти пенсій. Просить задовольнити позов.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
14.01.2019 Надвірнянське об"єднане УПФУ в Івано-Франківській області подало до суду відзив на позов в якому проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві та просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши позовну заяву в подяку визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, відзив на позов, суд встановив наступне.
ОСОБА_2 у період з 08.09.1977 по 22.08.1978 працювала у Кролевецькій центральній районній лікарні на посаді санітарки стоматологічної фабрики художнього ткацтва.
У період з 01.08.1983 по 25.07.1984 позивач працювала у Сумській обласній стоматологічній поліклініці на посаді лікар-інтерн для проходження однорічної інтернатури по стоматології.
У період з 01.08.1984 по 02.08.1984 позивач працювала у Глухівській центральній районній лікарні на посаді лікаря-стоматолога.
У період з 08.08.1984 по 25.08.1988 позивач працювала у Кролевецькій центральній районній лікарні на посаді лікаря-стоматолога. 25.08.1988 звільнена з роботи у звязку із зарахуванням її в клінічну ординатуру.
У період з 01.09.1988 по 31.08.1990 навчалася в Івано-Франківському медичному інституті в клінічній ординатурі на кафедрі терапевтичної стоматології.
У період з 18.09.1990 по 11.07.1997 позивач працювала у Надвірнянській центральній районній лікарні на посаді лікаря-стоматолога. 11.07.1997р. звільнена з роботи за власним бажанням у звязку із виїздом за кордон на роботу.
У період з 18.07.1997 по 17.07.2000 позивач працювала у Поліклініці Червоного Півмісяця міста Злітен, Лівія на посаді лікаря-стоматолога (дантиста).
У період з 01.12.2000 по даний час позивач працює у Надвірнянському територіальному медичному обєднанні (згодом реорганізовано в Надвірнянську центральну районну лікарню) на посаді лікаря - стоматолога терапевта.
11.08.2018 ОСОБА_1 звернулася до Надвірнянського обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області із заявою про призначення ій пенсії за віком та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Відповідачем з 21.07.2018 призначено позивачу пенсію за віком та розрахувано ОСОБА_1 загальний стаж роботи 36 років 10 місяців 17 днів, з урахуванням стажу працівника охорони здоровя - 28 років 8 місяців 3 дні.
11.10.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою повідомити її які періоди роботи їй зараховані до стажу роботи.
Листом № 370/Б-15 від 19.10.2018 Надвірнянське обєднане управління ПФУ Івано-Франківської області повідомило позивача про те, що ним не зараховано до стажу працівника охорони здоровя період з 01.09.1988 по 31.08.1990 (2роки) навчання в Івано-Франківському медичному інституті в клінічній ординатурі на кафедрі терапевтичної стоматології, а також не зараховано як до загального стажу так і до стажу працівника охорони здоровя період з 18.07.1997 по 29.11.2000 коли позивач працювала у Поліклініці Червоного Півмісяця міста Злітен, Лівія на посаді лікаря-стоматолога, а також відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги з розмірі 10-ти пенсій.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, які працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058, пункт 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень якого встановлює, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, і які працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах та мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, за умови, що вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення.
Згідно п. "е" ст. 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.
Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.
Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року (далі - Постанова № 909) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники закладів охорони здоров'я, зокрема лікарі та середній медичний персонал, в тому числі і військових медичних закладів.
Згідно Положення про клінічну ординатуру, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 12 від 29 січня 1998 року:
- клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів спеціалістів з певного фаху, зокрема, у клінічних науково-дослідних інститутах;
- клінічні ординатури в межах робочого часу виконують лікувально-діагностичну роботу в профільних відділеннях, на яких базується клініка, в обсязі 25% від розрахункової норми навантаження лікаря відповідної спеціальності, що передбачається індивідуальними планами їх підготовки;
- термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу роботи за фахом.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 61 Закону України "Про вищу освіту" клінічний ординатор - це особа, яка має ступінь магістра медичного спрямування та кваліфікацію лікаря певної спеціальності відповідно до переліку лікарських спеціальностей і навчається з метою поглиблення професійних знань, підвищення рівня компетентності лікаря - спеціаліста.
Основним завданням клінічної ординатури є поглиблення професійних знань, підвищення рівнів умінь та навичок лікаря-спеціаліста за його лікарським фахом з метою підготовки висококваліфікованого лікаря для самостійної роботи в закладах охорони здоров'я.
Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також:
д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Як випливає із матеріалів справи ОСОБА_1 в період з 01.09.1988 по 31.08.1990 навчалася в Івано-Франківському медичному інституті в клінічній ординатурі на кафедрі терапевтичної стоматології, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 15).
Суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував факт виконання практичних завдань позивачем під час проходження (навчання) в спеціальній клінічній ординатурі.
Враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано період навчання ОСОБА_1 в клінічній ординатурі Івано-Франківського медичного інституту на кафедрі терапевтичної стоматології з 01.09.1988 року по 31.08.1990 до спеціального трудового стажу.
Отже, беручи до уваги, що період навчання позивача в клінічній ординатурі з 01.09.1988 по 31.08.1990 на підставі чинного на той момент законодавства мав бути включений до стажу роботи працівника охорони здоров"я.
Виходячи з вимог ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також вимог п. 4.12 Положення про клінічну ординатуру, суд зауважує, що навчання в клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи за фахом. З урахуванням зазначених правових норм, страховий стаж позивача складає понад 30 років, що дає їй право, у відповідності до положень п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Щодо не зарахування стажу роботи в період з 18.07.1997 по 17.07.2000 у Поліклініці Червоного Півмісяця міста Злітен, Лівія на посаді лікаря-стоматолога (дантиста), суд зазначає наступне.
Питання зарахування страхового стажу для українців, які працюють за кордоном регулюється шляхом укладання міжнародних договорів.
Питання, повязані з пенсійним забезпеченням громадян, які працювали за кордоном регулюють багатосторонні та двосторонні міжнародні угоди, які Україна уклала з рядом держав. Зазначені договори (угоди) розподіляються на два види: договори, що базуються на територіальному принципі, за якими витрати на виплату пенсій здійснює держава, на території якої проживає особа (укладені з країнами СНД, Угорщиною, Румунією); договори, що базуються на пропорційному принципі, за якими кожна договірна сторона призначає та виплачує пенсію за відповідний страховий (трудовий) стаж, набутий на її території.
За принципом пропорційності Україною укладені договори про соціальне забезпечення з Латвією, Естонією, Литвою, Болгарією, Словаччиною, Польщею, Іспанією, Португалією та Чехією.
Суд зазначає, що робота за кордоном не враховується при обчисленні пенсії, якщо між Україною та іноземною державою немає договору про соціальне страхування.
Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно не враховано до загального стажу період роботи ОСОБА_1 в Поліклініці Червоного Півмісяця міста Злітен (Лівія) з 18.07.1997 по 17.07.2000, оскільки не має укладеного договору України з державою Лівія в галузі пенсійного забезпечення.
Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач в поданому ним відзиві на позов не спростував правомірності вимог позивача, а також тверджень останнього про протиправність його бездіяльності в питаннях, що стосуються зарахування до його трудового стажу періодів навчання в клінічній ординатурі.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Нормою статті 46 Конституції України гарантовано право особи на соціальний захист, що включає і право на забезпечення громадян у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в сумі 2114,40 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.