Справа № 824/651/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/651/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш В.О.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

30 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року (повний текст рішення складено 02 жовтня 2018 року у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
позивач 09.07.2018 звернувся із адміністративним позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо непоновлення виплати пенсії за вислугу років;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок і відновити виплату позивачу довічно пенсію за вислугу років, шляхом призначення її заново, відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, виходячи з розміру грошового забезпечення 7897,50 грн, з урахуванням змін в пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру, в розмірі не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі, з проведенням перерахунку, індексації пенсії, виплатою компенсації втрати частини доходів, на певний позивачем банківський рахунок, починаючи з 07.10.2009.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області взяти на облік та відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років, відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, з урахуванням змін в пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру, в розмірі не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі, з проведенням перерахунку, на певний банківський рахунок позивача, починаючи з 12.06.2018.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати - судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., сплачений згідно квитанції №64459 від 25.06.2018.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили подати звіт про виконання даного судового рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що припинення виплати пенсії позивачу було здійснено ІНФОРМАЦІЯ_1 , а припинена особова справа позивача знаходиться на архівному зберіганні у Чернівецькому обласному військовому комісаріаті, а тому до пенсійного органу справа передана не була.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином України, до 1999 року мешкав в АДРЕСА_1 та з 07.03.1992 одержував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" № №2262.

25.10.1999 позивач отримав дозвіл на виїзд за кордон на постійне проживання до Держави Ізраїль.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.08.2018 №883/ООЦ, з 01.05.2001 припинена особово-пенсійна справа позивача, у зв`язку з його виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю 05.11.1999 та знаходиться на архівному зберіганні в Чернівецькому обласному військовому комісаріаті.

12.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив поновити нарахування та виплату пенсії із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат. Крім того, позивач подав відповідачу також заяву про виплату пенсії або грошового забезпечення на його певний поточний рахунок, який відкрито в АТ "Ощадбанк".

Листом №509/Д-11 від 23.06.2018 відповідач повідомив позивача, що громадянам України, які отримали дозвіл на постійне місце проживання до держав, з якими не укладено міжнародних договорів в галузі пенсійного забезпечення, пенсія в Україні не призначається.

Крім того повідомлено, що згідно з порядком передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522, були передані архівні справи пенсійні справи, закриті впродовж останніх трьох років до 01.01.2007.

Оскільки, Чернівецьким обласним військовим комісаріатом було припинено виплату пенсії позивача, архівна справа знаходиться у них, і до Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області не була передана. Тому за оформленням документів для поновлення пенсії позивачу слід звернутись до уповноваженого органу, в даному випадку - до Чернівецького обласного військового комісаріату.

На обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивач не перебував.

Таким чином, відповідач повідомив позивача про те, що питання поновлення виплати пенсії не може бути розглянуто.

Не погодившись з такою відповіддю позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно ч. 1 ст. 1-1 Закону № 2262-XII, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею ст. 10 Закону № 2262-XII встановлено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону № 2262-XII пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частинами 1, 2 статті 42 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону № 1058-IV вказано, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародні договори між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалися.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно даного рішення спірними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, зазначив, що право на отримання пенсії, як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже, з наведеного слідує, що безумовно позивач як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії, що також узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 18.09.2018 справі №522/535/17.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на поновлення пенсії незалежно від місця його проживання, а тому відповідачем всупереч висновку, викладеного в рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 та рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України", яке є джерелом права, протиправно допущено бездіяльність щодо поновлення виплати пенсії позивачу.

Щодо доводів скаржника, про те, що особово-пенсійна справа позивача припинена та знаходиться на архівному зберіганні в Чернівецькому обласному військовому комісаріаті, а отже до органу Пенсійного фонду архівна пенсійна справа передана не була, оскільки це не передбачалось законодавством, суд зазначає наступне.

Постановою № 1522 від 02.11.2006 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення та виплати пенсій деяким категоріям громадян" затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функції з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян (далі - Порядок № 1522).

Пунктом 3 Порядку № 1522 вказано, що "... іншим органам, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", передачу їх до 1 січня 2007 року органам Пенсійного фонду України".

Згідно п. 2 Порядку № 1522 органи Пенсійного фонду України приймають згідно із затвердженими графіками від органів, що здійснюють призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсійні справи, виплатні та інші документи, необхідні для виконання функцій з призначення і виплати пенсій.

Отже, саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перейшли повноваження із виплати пенсії відповідній категорії пенсіонерів (особам, звільненим з військової служби).

Частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22.12.2014 затверджено Положення про головні управління пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Підпунктом 5 пункту 4 цього Положення зазначено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 вказаного Положення Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Відтак, пенсійний орган наділений повноваженнями витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Таким чином, судом першої інстанції вірно було вказано, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, отримавши заяву позивача та виявивши, що його пенсійна справа фактично не передана, повинно було витребувати у Чернівецького обласного військового комісаріату пенсійну справу ОСОБА_1 та прийняти рішення про поновлення виплати йому пенсії. Відповідач свого обов`язку не виконав, а натомість безпідставно відмовив позивачу у поновленні пенсії.

При цьому, апеляційний суд вважає, що оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії є фактично похідною від попередньої позовної вимоги, з метою належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача в поновленні виплати пенсії за вислугу років, а також про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо поновлення виплати пенсії позивачу із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених чинним пенсійним законодавством України.

Також, враховуючи обставини справи та з метою належного виконання рішення суд першої інстанції встановив судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі в межах своїх повноважень.

Таким чином з наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.