Справа № 727/12243/18
Суддя: Літвінова О. Г.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/5/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" січня 2019 р. Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді - Літвінової О.Г.,

при секретарі - Чорней І.А.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в Київській області, лейтенанта поліції Деренюк Бориса Миколайовича про скасування постанови,

встановив:

До суду звернувся позивач з адміністративною позовною заявою, в якому позивач вказав,що відповідно до постанови, 02.11.2018 о 03 год. 46 хв. водій, ОСОБА_1, керуючи автомобілем Mercedes-Benz 312 D, н.з. НОМЕР_2, на 27 км а/д М-06 Київ-Чоп, здійснював рух в крайній лівій смузі за відсутності автомобілів в правій та не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію, чим порушив вимоги пункту 2.4. а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 № 1306. Внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню так як винесена з порушенням чинного законодавства, а саме тому, що ОСОБА_1, 02.11.2018 року о 03 годині 35 хвилин рухався на автомобілі марки Мерседес Бенс 312 д/н НОМЕР_1 в по Житомирське шосе М-06, 27 км. В цей момент позивача було зупинено працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, про те, що позивач згідно його бачення здійснив рух в лівій смузі за відсутності автомобілів в правій та не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.4.а. ПДР, у зв'язку з чим патрульним було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ч.І ст.126 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 гривень. Вважає, що складання протоколу та винесення постанови відносно позивача є абсолютно безпідставни, вважає, що працівником патрульної поліції порушено ст.268 КУпАП, яка передбачає права осі, що притягаються до адміністративної відповідальності.

Вважає також, що постанова серії ЕАВ №707311 від 02.11.2018 року у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем - інспектором не у відповідності до вимог ст.ст.251, 279, 283 КУпАП та п.п.9, 10 розділу III згаданої Інструкції, що підтверджує її незаконність та необґрунтованість, а тому наведена підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю..

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач надав суду відзив, а також клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням позиції сторін, матеріалів справи та вимог закону суд визнає, що позов не підлягає до задоволенню з таких міркувань.

Доведено, що ОСОБА_1, вимог Правил дорожнього руху порушував, а інспектор патрульної поліції виніс оскаржувану постанову з урахування дійсних обставин встановлених під час розгляду справи.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п'ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки) (пункт 11.5 ПДР)

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (пункт 2.4. а) ПДР).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. (пункт 2.4. а) ПДР).

У відповідності до частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає випадки в яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. До них відноситься, зокрема якщо водій порушив ПДР.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені статтею 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Вказані положення кореспондуються з частиною 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853).

Відповідно до частини 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, дані норми, навіть у випадку незгоди Позивача з вчиненим правопорушенням, виключають можливість складення протоколу та зобов'язують Відповідача за результатами розгляду справи приймати відповідне рішення та без складання протоколу виносити постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статей 249, 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито і за місцем його вчинення.

Інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП Відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов'язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення безпосередньо в присутності особи відносно якої розглядалася вказана адміністративна справа.

При застосуванні положень статті 276 КУпАП також слід враховувати зміни до норм КУпАП, які були внесені після прийняття Закону України «Про Національну поліцію» та те. що рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, яке містить роз'яснення щодо застосування словосполучень використаних у нормах КУпАП «на місці» та «за місцем», прийнято також до набрання чинності цього Закону, тобто без врахування його положень.

Порядок розгляду адміністративної справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (складання інспектором Державтоінспекції протоколу про правопорушення, розгляд адміністративної справи на підставі цього протоколу уповноваженим органом - Управлінням Державтоінспекції та за результатами її розгляду винесення постанови цим органом) був змінений з урахуванням положень Закону України «Про Національну поліцію» та внесенням змін до КУпАП. Тобто, на теперішній час, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається, саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання), а не Управління патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адм ін і стративного правопорушення.

Таким чином інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена Відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов'язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення, а не за місцем розташування УПП у Київській області ДПП (яке не має повноважень здійснювати розгляд адміністративних справ та виносити відповідні постанови).

Наведені твердження також узгоджуються з висновками судів апеляційної та касаційної інстанції, які були викладені у постановах Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017 у справі № 753/17124/16, від 26.10.2017 у справі № 759/4504/17 та ухвалах від 19.09.2017 у справі № 759/12872/16-а, від 25.10.2017 у справі № 752/16490/17 та ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 у справі № 750/8192/16-а та від 11.07.2017 у справі № 760/11627/16-а.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, що виходячи з приписів частини 1 статті 126 КУпАП, частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух", пунктів 21.2, 21.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю документів у водія, передбачених пунктом 2. і ПДР може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції. Наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов'язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі документи, передбачені пунктом 2.1 ПДР. У Відповідача були наявні достатні підстави вважати, що особа вчинила правопорушення. Існування наведених обставин і зумовило виникнення в інспектора поліції права на реалізацію повноважень вимагати в Позивача пред'явлення документів, що підтверджують відповідне право особи.

Дані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 06.04.2016 у справі № 753/457/16-а.

Відтак, на виконання вищевказаних вимог та вимог статтей 268, 278, 279 КУпАП, Відповідач, розпочавши розгляд справи, назвав своє ім'я, посаду та спеціальне звання, зазначив порушення, яке вчинив Позивач, а саме керуючи транспортним засобом здійснював рух в крайній лівій смузі за відсутності автомобілів в правій та не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, пояснив Позивачеві його права та надав можливість надати письмові чи усні пояснення з приводу вчиненого правопорушення. Після чого інспектор здійснив дослідження та оцінку наявних доказів та повідомив Позивача про прийняте по справі рішення (накладення штрафу на Позивача в розмірі 425 грн. 00 коп.) та виніс Постанову.

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Також слід зазначити, що до відзиву додається ВУТ) диск з відео записами нагрудної камери інспектора, на якому зафіксована дана подія. На відео чітко зафіксовано, як поліцейські представилися, водію було неодноразово надано для ознайомлення службові посвідчення поліцейських, проте відмовили Позивачу фіксувати службове посвідчення на відеозапис, адже згідно частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» «у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов'язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред'явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук», проте відсутній обов'язок поліцейського надавати для відео та фотофіксації своє службове посвідчення. Позивач поводить себе зухвало, зачиняє вікно перед поліцейськими, світить їм в очі ліхтарі, на законну вимогу пред'явити посвідчення водія для ознайомлення поліцейським Позивач постійно стверджує «я не відмовляюся», проте ніяким чином більше не реагує та не пред'являє посвідчення водія, пред'явив лише паспорт громадянина України. Тобто, фактично, на відеозаписі зафіксоване саме правопорушення та обставини, які повністю спростовують твердження Позивача, викладені в позовній заяві.

Крім того. Позивач визнає факт того, що він на законну вимогу поліцейських не пред'явив посвідчення водія.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в; пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція статті КУпАП, відповідно до якої Позивача було притягнуто до відповідальності, не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Відмова у відкладенні розгляду справи та ознайомленні з матеріалами справи не є такою перешкодою, а тому твердження Позивача щодо порушення статті 268 КУпАП не відповідають дійсності.

Наведені твердження також узгоджуються з висновком суду апеляційної інстанції, який був викладений у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.11.18 у справі № 760/10640/18

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

Наведені твердження також узгоджуються з висновком суду апеляційної інстанції, який був викладений у постанові Харківського апеляційного суду від 22.10.18 у справі № 524/4912/18.

Відтак, твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Також наведене вище дає підстави вважати, що Позивач звернувся до суду не з метою захистити свої порушені права, а з метою уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до УПП в Київській області, лейтенанта поліції Деренюк Бориса Миколайовича про скасування постанови відмовити.

Висновки суду підтверджуються такими доказами:

-постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №707311 від 02.11.2018 р., з якої видно, що інспектором патрульної поліції встановлено всі обставин, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн. за ч.1 ст.126 КУпАП ;

- відеоматеріалами наданими працівниками поліції.

Керуючись ст.ст.2, 5-14, 242-246 КАС України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до УПП в Київській області, лейтенанта поліції Деренюк Бориса Миколайовича про скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Житомирську, Хмельницьку та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Вінниці через Шевченківський районний суд з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Суддя: