Справа № 520/12055/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 р. № 520/12055/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1) до Головного Управління Національної поліції у Луганській області (Код ; 93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 16) про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області виключити з системи персонально-довідкового обліку відомості про застосування відносно ОСОБА_1 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1) запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд; стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Луганській області у відповіді №5217/111/20-2018 від 23.10.2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що внесення змін до обліків оперативно-довідкової картотеки МВС України чи оскарження відомостей, що перебувають на обліку, здійснюються на підставі оригіналу рішення суду або завіреної належним чином його копії, а також постанови слідчого про закриття провадження (справи). Проте отримати рішення суду є неможливим у зв'язку із тимчасовою військовою окупацією частини території Луганської області, на підставі чого позивачеві було відмовлено у внесенні коригувань до даних персонально-довідкового обліку. Позивач вважає, що наявність інформації в обліках Національної поліції інформації про застосування відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд порушує його права на свободу вільного пересування.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 року по справі відкрито спрощене провадження, копія ухвали надіслана відповідачу засобами поштового зв'язку.

На виконання зазначеної ухвали суду представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якій відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що формування оперативно-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України здійснюється на підставі спільного наказу МВС України та ДДУПВП №823/188 від 23.08.2002, яким затверджена Інструкція про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, і спільного наказу Генеральної прокуратури України та МВС України №115/1046 від 17.11.2012 р., яким затверджено порядок взаємодії генеральної прокуратури України та міністерства внутрішніх справ України щодо обміну інформацією Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційних систем органів внутрішніх справ.

Повідомив суд про те, що згідно з даними довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України серії ІАА № 0201257, 20.11.2006 ОСОБА_1 заарештовано Артемівським РВВС м. Луганська за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України; звільнено 20.08.2007 постановою Артемівського районного суду м. Луганська на підставі ст. 281 КПК України (у редакції 1960); запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Кримінальну справу направлено прокурору на додатковий розгляд. Інші відомості до МВС не надходили (кримінальна справа № НОМЕР_2). Згідно довідки УІАП ГУНП в Луганській області від 23.10.2018 №5217/111/20-2018, станом на 10.10.2018 відомостей про рішення суду за кримінальною справою № або постанови слідчого про її закриття до Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Луганській області не надходило.

Вважає, що відповідач діяв в рамках повноважень визначених законодавством.

У зв'язку із перебуванням судді Шляхової О.М. з 24.01.2019 по 08.02.2019 року у відпустці справа розглядається у перший робочий день судді після виходу з відпустки.

Відповідно до положень ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, вивчивши доводи позову та відзив проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

З повідомлених позивачем обставин судом встановлено, що « 29» червня 2010 року Артемівським районним судом міста Луганськ було винесено Вирок по справі №1-22/10, відповідно до якого ОСОБА_1 було засуджено до 1 року та 5 місяців обмеження волі за вчинення злочинів, передбачених ст. 124 КК України, ч. 2 ст. 125 КК України. У строк відбування покарання було зараховано строк тримання під вартою з 20.11.2006 року по 20.08.2007 року, покарання було визнано відбутим.

Згідно отриманої ОСОБА_1 довідки УІЗ МВС України від 08 грудня 2017 року ОСОБА_1 - є особою, яку 20.11.2006 року заарештовано Артемівським РВВС м. Луганська за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Звільнено 20.08.2007 року постановою Артемівського районного суду м. Луганська на підставі ст. 281 КПК України (у редакції 1960 року): запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Кримінальну справу направлено прокурору на додатковий розгляд. Інші відомості до МВС не надходили (а.с. 11).

Із зазначеної довідки позивачу стало відомо, що відомості про Вирок Артемівського районного суду міста Луганська від « 29» червня 2010 року до інформаційних реєстрів МВС внесено не було і у органів Національної поліції відсутня інформація, про те, що покарання було визнано відбутим, судимість погашена, заходи забезпечення кримінального провадження більш до нього не застосовувались.

Позивач повідомив суд про те, що у нього не зберігся придатний для використання оригінал Вироку Артемівського районного суду міста Луганська від « 29» червня 2010 року по справі №1-22/10, що набрав законної сили.

Згідно відповіді Старобільської місцевої прокуратури Луганської області №02/98-14- 17 від 10.01.2018 року встановлено, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 125 КК України, яка розглядалась Артемівським районним судом м. Луганська до СВ Білокуракинського ВП ГУНП у Луганській області не надходила та в провадженні не перебувала.

Після початку тимчасової військової окупації частини території Луганської області, матеріали кримінальних проваджень були залишені в архівах і станом на момент пред'явлення позову доступу до них немає.

З відповіді Білокуракинськиого ВП ГУНП в Луганській області №8125/111/46-18 від 09.08.2018 року, наданої на звернення позивача від 01.08.2018 року, вбачається, що кримінальні провадження за підозрою ОСОБА_1 за вчинення будь- яких кримінальних правопорушень відсутні та в проваджені не перебували (а.с. 14).

Також з матеріалів справи вбачається, що Старобільською місцевою прокуратурою Луганської області на звернення позивача, надана відповідь № 02/98-14-17 від 21.08.2018, з якої вбачається, що в провадженні СВ Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області кримінальні провадження (справи) відносно ОСОБА_1 не перебували, до суду не спрямовувались та Білокуракинським районним судом не розглядались. Працівниками Білокуракинського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_1 не здійснювалось, а Старобільська місцева прокуратура не володіє інформацією про застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження та запобіжних заходів, в тому числі, які діють станом на 01.08.2018 року (а.с. 12).

З інформації слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області вбачається, що згідно даних ІІПС «АРМОР» 20.11.2006 Артемівським РВ ЛМУ ГУВМСУ у Луганській області порушено кримінальну справу №06-04-01536-001 за фактом, спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України. 20.08.2007 ОСОБА_1 поставлено на облік, як особу, що притягається до кримінальної відповідальності. 29.08.2013 знято з обліку, у зв'язку із закінченням терміну обліку. Інші відомості щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, за даними ІІПС «АРМОР» відсутні. Інформація, щодо стану досудового розслідування у кримінальній справі №06-04-01536-001, в ГУНП в Луганській області відсутня. Кримінальна справа до слідчих органів ГУМВСУ (ГУНП) в Луганській області не надходила (а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області у справі №409/290/17 від 11.05.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у відновлені втрачених матеріалів кримінального провадження, у зв'язку з недостатністю зібраних матеріалів (а.с. 18-20).

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області у справі №409/1948/18 від 20 вересня 2018 року Позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про скасування запобіжного заходу з огляду на вищевказане, виходячи з принципу «неможливо скасувати те, чого не існує». У судовому засіданні з розгляду клопотання про скасування запобіжного заходу, прокурор вказав, що скасували запобіжний захід неможливо, адже його вже скасовано автоматично з набранням законної сили обвинувальним вироком суду (а.с. 16-17).

Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Луганській області у відповіді № 5217/111/20-2018 від 23.10.2018 року позивача було повідомлено про те, що внесення змін до обліків оперативно-довідкової картотеки МВС України чи оскарження відомостей, що перебувають на обліку, здійснюються на підставі оригіналу рішення суду або завіреної належним чином його копії, а також постанови слідчого про закриття провадження (справи) (а.с. 21).

Зазначені обставини зумовили звернення позивача із означеним позовом до суду, оскільки наявність інформації в обліках Національної поліції інформації про застосування відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд порушує його права на свободу вільного пересування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» (далі Закон України № 2657-XII) кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон України № 2939-VI).

Згідно статті 1 Закону № 2939-VI цей закон регулює правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних.

Вказаний Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Згідно статті 5 наведеного Закону об'єктами захисту є персональні дані.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2939-VI визначено, що персональні дані мають бути точними, достовірними та оновлюватися в міру потреби, визначеної метою їх обробки.

Пунктом 6 частини 2 статті 8 цього ж Закону передбачено, що суб'єкт персональних даних має право пред'являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Згідно частини 1 статті 12 Закону збирання персональних даних є складовою процесу їх обробки, що передбачає дії з підбору чи впорядкування відомостей про фізичну особу.

Статтею 15 Закону № 2939-VI визначено, що персональні дані видаляються або знищуються в порядку, встановленому відповідно до вимог закону.

Персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб'єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб'єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку.

Персональні дані, зібрані під час виконання завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом, видаляються або знищуються відповідно до вимог закону.

Таким чином, згідно вищенаведених норм Закону персональні дані мають бути точними, достовірними та оновлюватися в міру потреби.

Частиною першою статті 8 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон України № 580-VIII) визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження поліції у сфері інформаційно-аналітичного забезпечення та формування інформаційних ресурсів передбачено ст. 25, 26 Законом № 580-VIII.

Пунктом 1 частини другої статті 25 цього ж Закону визначено, що в рамках інформаційно-аналітичної діяльності поліція формує бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Частина 2 статті 25 Закону №580-VIII регламентує, що поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2 частини першої статті 26 вказаного Закону визначено, що поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону №580-VIII поліція вживає всіх заходів для недопущення будь-яких порушень прав і свобод людини, пов'язаних з обробкою інформації.

Частиною 3 ст.7 Закону №580-VIII встановлено, що здійснення заходів, що обмежують права і свободи, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України визначено Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань № 823/188 від 23.08.2002 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 вересня 2002 року №738/7026 (далі Інструкція).

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

Таким чином, вказана Інструкція застосовується в діяльності органів Національної поліції.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції, об'єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.

Відповідно до пп. 9.9 п. 9 Інструкції інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов'язковою реєстрацією.

Зокрема, згідно п. 2.1 Інструкції №823/188 об'єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені.

Також, згідно з п.п. «в» п. 11.1 Інструкції №823/188, з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок.

Знімаються з обліку облікові документи за терміном зберігання після відбування покарання.

Колегія суддів наголошує, що персонально-довідковий облік є частиною єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, тобто, володільцем цього обліку є МВС України, а управління інформаційно-аналітичної підтримки Управління відповідно до ст. 25 Закону № 580-VIII є його користувачем.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2016 року № 1256 "Про організацію доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України" затверджено Порядок доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми "Оперативно-довідкова картотека" єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Пунктом 2 Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України визначено, що довідка - документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять копій запитів (звернень) ОСОБА_1 стосовно отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність судимості) або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України. Також позивач повідомив суд про те, що у нього не зберігся придатний для використання оригінал Вироку Артемівського районного суду міста Луганська від « 29» червня 2010 року по справі №1-22/10, що набрав законної сили. Зазначений Вирок Артемівського районного суду міста Луганська не міститься і у відповідача по справі, а також відсутня інформація щодо нього.

Крім того, суд зазначає, що надання фізичній особі відомостей про неї не обмежується лише інформацією про відсутність (наявність) судимості у особи, але й передбачає надання іншої інформації, що обробляється в ОДК.

При цьому, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчинення кримінального правопорушення.

Надання фізичній особі відомостей про неї з персонально-довідкового обліку не обмежується лише інформацією про відсутність (наявність) судимості у особи, але й передбачає надання іншої інформації, яка міститься в персонально-довідковому обліку, зокрема, про притягнення до кримінальної відповідальності та обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про Національну поліцію» поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, зокрема, стосовно виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Відповідно до Інструкції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного Департаменту України з питань виконання покарань від 23.08.2002 № 823/188, до Управлінь (відділів) оперативної інформації при ГУМВС, УМВС і УМВСТ (на сьогодні до Управлінь інформаційно-аналітичної підтримки Головних управлінь Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві) направляються облікові і коригувальні матеріали, зокрема, слідчими органами внутрішніх справ, прокуратурою, Службою безпеки, у провадженні яких знаходяться кримінальні справи або протокольні матеріали на осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності, судами після винесення судового рішення.

Для виключення зазначеної інформації з Довідки стосовно позивача орган в провадженні, якого знаходиться кримінальне провадження, має надіслати до Департаменту інформатизації МВС постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою статті 284 КПК. Підставою для внесення змін до персонально-довідкового обліку також може бути відповідне рішення суду.

Матеріали справи не містять відповідних офіційних документів, які б доводили, що інформація, що обробляється стосовно позивача в персонально-довідковому обліку є неповною та неточною.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2016 року № 1256 "Про організацію доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України" затверджено Порядок доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми "Оперативно-довідкова картотека" єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Пунктом 2 Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України визначено, що довідка - документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.

Внесення змін до оперативно-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України здійснюється лише на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

З матеріалів справи суд вбачає, що згідно з даними довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України серії ІАА № 0201257, 20.11.2006 ОСОБА_1 заарештовано Артемівським РВВС м. Луганська за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; звільнено 20.08.2007 постановою Артемівського районного суду м.Луганська на підставі ст. 281 КПК України (у редакції 1960); запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Кримінальну справу направлено прокурору на додатковий розгляд. Іші відомості до МВС не надходили (кримінальна справа № НОМЕР_2). Згідно довідки УІАП ГУНП в Луганській області від 23.10.2018 №5217/111/20-2018, станом на 10.10.2018 відомостей про рішення суду за кримінальною справою № НОМЕР_2 або постанови слідчого про її закриття до Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Луганській області не надходило.

Отже, в розумінні приписів КПК України позивач залишився у статусі обвинуваченого. Також, вказаним рішенням Артемівського районного суду м.Луганська запобіжний захід щодо позивача змінено на підписку про невиїзд.

Таким чином суд зазначає, що відповідач вказуючи в довідці стосовно позивача інформацію про те, що ОСОБА_1 - є особою, яку 20.11.2006 року заарештовано Артемівським РВВС м. Луганська за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Звільнено 20.08.2007 року постановою Артемівського районного суду м. Луганська на підставі ст. 281 КПК України (у редакції 1960 року): запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Кримінальну справу направлено прокурору на додатковий розгляд. Інші відомості до МВС не надходили - надав достовірну інформацію щодо статусу позивача у кримінальному провадженні.

Окрім того, суд звертає увагу, що пунктом 14 Розділу V Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України визначено, що у разі незгоди з відомостями, що надані в Довідці, заявник може надати до ДІТ офіційні документи (вирок суду, довідку з місць позбавлення волі тощо) для внесення відповідних змін до персонально-довідкового обліку.

Проте, на час розгляду справи позивачем не надано суду відповідних офіційних документів, які б доводили, що інформація, яка знаходиться в єдиній інформаційній системі Міністерства внутрішніх справ України є неповною та неточною.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено, що ним надана достовірна інформація, яка міститься в оперативно - довідковому обліку єдиної інформаційної системи МВС України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1) до Головного Управління Національної поліції у Луганській області (Код ; 93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 16) про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.