Справа № 826/8454/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8454/18 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 03 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач) в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо ненадання індивідуальної податкової консультації на звернення ПАТ «Укрнафта» від 10 квітня 2018 року № 01/01/07-1297;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України надати податкову консультацію в письмовій формі Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» на звернення від 10 квітня 2018 року № 01/01/07-1297 протягом п'яти календарних днів з дня набрання законної сили цим рішенням суду;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України протягом трьох календарних днів подати до Окружного адміністративного суду міста Києва звіт про виконання цього судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 03 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України (04119, місто Київ, пл. Львівська, 8, ) щодо ненадання індивідуальної податкової консультації на звернення ПАТ «Укрнафта» від 10 квітня 2018 року № 01/01/07-1297. Зобов'язано Державну фіскальну службу України надати податкову консультацію в письмовій формі Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» на звернення від 10 квітня 2018 року № 01/01/07-1297 протягом п'яти календарних днів з дня набрання законної сили цим рішенням суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги податковий орган посилається на те, що звернення ПАТ «Укрнафта» щодо надання індивідуальної податкової консультації не відповідає вимогам, зазначеним у пункті 1 статті 52 Податкового кодексу України.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого висновки податкового органу щодо відсутності дати підписання звернення є необґрунтованими. Так, позивач наголошує, що звернення яке направлялось на адресу Державної фіскальної служби України містило дату та номер, що підтверджується як самим зверненням так і відповіддю ДФС та апеляційною скаргою.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зміст апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось щодо надання індивідуальної податкової консультації до Державної фіскальної служби України в якій просило надати відповідь на наступні питання:

1) чи є акцизним складом автозаправна станція, резервуари якої знаходяться поза приміщеннями, під землею, і на якій не здійснюється вироблення, оброблення (переоброблення) змішування, навантаження-розвантаження пального, а лише здійснюється його реалізація через паливно-роздавальні колонки із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, що вже дозволяє отримати повну інформацію про об'єм нафтопродуктів у кожному з резервуарів;

2) до якого саме суб'єкта господарювання застосовуватиметься відповідальність з 1 січня 2019 року за необладнання акцизного складу витратомірами - лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками: до суб'єкта господарювання - розпорядника одного акцизного складу, на якому розташовані резервуари, загальною місткістю понад 20 000 куб м, або - застосовуватиметься до суб'єкта господарювання, який має декілька акцизних складів, на яких розташовані резервуари із загальною місткістю усіх резервуарів на усіх акцизних складах, що перевищує 20 000 куб.м?

Листом Державної фіскальної служби України від 26 квітня 2018 року № 14783/6/99-99-12-01-02-15 відповідач надав відповідь на згадане звернення.

При цьому, така відповідь надана в межах Закону України «Про звернення громадян», а не як індивідуальна податкова консультація.

Вважаючи таку бездіяльність Державної фіскальної служби України протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що відповідачем проінформовано позивача відповідно до приписів Закону України «Про звернення громадян», замість надання індивідуальної податкової консультації.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація - роз'яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити:

- найменування для юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв'язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні;

- код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

- зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації;

- підпис платника податків;

- дату підписання звернення.

На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".

Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 10 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 52.3. ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов'язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем визнано звернення ПАТ «Укрнафта» щодо надання індивідуальної податкової консультації таким, що не відповідає вимогам, зазначеним у пункті 1 статті 52 Податкового кодексу України, а тому відповідь надана у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

При цьому, з самого листа Державної фіскальної служби України від 26 квітня 2018 року (отриманого позивачем 02 травня 2018 року) не вбачається в чому саме полягає невідповідність звернення ПАТ «Укрнафта» пункту 1 статті 52 Податкового кодексу України.

В той же час, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення позивача відповідає приписами пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, а саме, містить: найменування для юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв'язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації; підпис платника податків; дату підписання звернення.

При цьому, як вбачається із звернення ПАТ «Укрнафта» від 10 квітня 20118 року, останнє містить дату його підписання та вихідний номер (т.1 а.с. 11).

Зазначене підтверджується відповіддю ДФС України від 26.04.2018 №14783/6199-99-12-01-02-15, так в абзаці першому вказаної відповіді зазначено: Державна фіскальна служба України розглянула звернення ПАТ «Укрнафта» від 10.04.208 №01/01/07-1297 (вх. ДФС №36144/6 від 11.04.2018).

Крім того, і в самій апеляційній скарзі ДФС України в абзаці третьому першої сторінки зазначає, що ПАТ «Укрнафта» (Позивач) звернувся до ДФС і запитом від 10.04.2018, в якому просив надати податкову консультацію (т.1 а.с. 34).

При цьому, слід зазначити, що у Листі Державної фіскальної служби України від 26 квітня 2018 року № 14783/6/99-99-12-01-02-15 відповідачем не визначено підставою невідповідності звернення позивача п. 1 ст. 52 ПК України відсутністю дати підписання звернення.

Про вказану обставину зазначено лише в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неправомірною є бездіяльність відповідача, що полягає у наданні позивачу відповіді в порядку Закону України «Про звернення громадян», замість індивідуальної податкової консультації.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 03 вересня 2018 року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено « 08» лютого 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма