Справа № 260/1367/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2019 рокум. Ужгород№ 260/1367/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому просить зобов'язати Головне управління Держгеокадарстру у Закарпатській області розглянути у визначеному законом порядку заяву ОСОБА_3, зареєстровану в ОСОБА_2 управлінню Держгеокадарстру у Закарпатській області 07 лютого 2018 року за №К-362/2/17-18, та за результатами розгляду такої прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України у формі наказу про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, або про відмову у наданні такого дозволу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач звернувся до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованого за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Береговського району Закарпатської області. Однак листом від 03.03.2018 р. №К-362/0-761/0/18-18 був повідомлений про неможливість задоволення заяви з підстав, не передбачених Земельним Кодексом України. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року в справі №807/228/18, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року, визнано протиправними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 на підставі його заяви дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, зареєстровану в ОСОБА_2 управлінні Держгеокадастру у Закарпатській області 07 лютого 2018 року №К-362/0/17-18, про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області. Разом з тим, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області не виконало вищевказане судове рішення, а листом від 29.10.2018 р. №31-7-0.32-8090/2-18 відмовлено у наданні дозволу з мотивів відсутності рішення органу місцевого самоврядування. У звязку з чим вважає, що відповідачем не прийнято рішення за результатами розгляду його заяви в порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 29.12.2018 р. №9-7-0.7-9528/2-18, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову з мотивів його безпідставності. Так, вважає, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 р. в справі №807/228/18 було повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 07.02.2018 р. №К-362/0/17-18 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, та відмовлено у наданні такої у звязку з невідповідністю місця розташування обєкта вимогам законів. Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 р. №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, якою змінено правила розпорядження земельними ресурсами, що належать державі. Відповідно до даної постанови, Головне управління може надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до затверджених переліків. Так, на виконання вказаної постанови наказом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 20.06.2018 р. №117 затверджено Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2018 року на території Закарпатської області. Земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність та яка зазначена на графічних матеріалах відповідно до поданого клопотання не була включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2018 року на території Закарпатської області, а тому відмова ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області є законною та такою, що відповідає вимогам земельного законодавства. Також звертає увагу суду, що зазначена у заяві ОСОБА_1 земельна ділянка згідно з інформацією відділу у Берегівському районі ОСОБА_2 управління обліковується у користуванні Радгосп-заводу «Мужіївський».

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (далі ОСОБА_1Е.) звернувся до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою б/н від 05 лютого 2018 року та доданими до неї документами, в якій просить надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованого за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Береговського району Закарпатської області.

ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 03.03.2018 р. №К-362/0-761/0/18-18 позивача було повідомлено про неможливість задоволення його заяви в установленому законом порядку у звязку з відсутністю позиції органу місцевого самоврядування з питань надання визначеної земельної ділянки та не доданням копії документа, що підтверджує належність позивача до кола осіб, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої ст. 6 , пунктів 11-14 частини другої ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (арк. спр. 17).

Вважаючи дану відповідь субєкта владних повноважень бездіяльністю, що виразилася у формі не розгляду його заяви у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року у справі №807/228/18 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та визнано протиправними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформленої листом від 03 березня 2018 року №К-362/0-761/0/18-18; зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, зареєстровану в ОСОБА_2 управлінні Держгеокадастру у Закарпатській області 07 лютого 2018 року за №К-362/2/17-18, про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області в порядку, встановленому законом.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року №876/5840/18 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 року у справі №807/228/18 залишити без змін.

Листом від 29.10.2018 року №31-7-0.32-8090/2-18 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року №807/228/18 Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області розглянуло заяву ОСОБА_1 від 05.02.2018 р. та відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з мотивів відсутності рішення органу місцевого самоврядування, в якому б була висловлена позиція з вказаного питання (арк. спр. 31).

Вважаючи дану відповідь субєкта владних повноважень бездіяльністю, що виразилася у формі не розгляду його заяви у встановленому законом порядку та невиконанням рішення суду, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Чч. 1, 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, п. «в» ч. 3 ст.116 ЗК України передбачене право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок у їх власність шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб надані ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивач звернувся у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає порядок розгляду вищезазначених клопотань уповноваженим органом. Так, вказана законодавча норма передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Окрім того, ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлює, що виключною підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з листа ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 29.10.2018 р. №31-7-0.32-8090/2-18, підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність стало відсутність позиції органу місцевого самоврядування (арк. спр. 31).

На обґрунтування правомірності свого рішення щодо відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач посилається на наявність в Держгеокадастру та його територіальних органів обовязку, обумовленого нормами Постанови Кабінету Міністрів України №413 від 07.06.2017 р., враховувати позицію відповідного органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки стосовно можливості надання такої у власність.

Надаючи оцінку правомірності відмови відповідача з цих мотивів суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. П. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної ОСОБА_5 України.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Суд звертає увагу, що виключна підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою встановлена ч. 7 ст. 118 ЗК України. Земельний кодекс має за своєю правовою природою вищу юридичну силу, у порівнянні з нормами інших підзаконних нормативно-правових актів, тому при прийнятті рішення стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу слід керуватися положеннями Земельного кодексу.

Суд зазначає, що у зв'язку із затвердженням даної Стратегії зміни до ЗК України не вносились, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

Таким чином, оскільки порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність, зокрема, порядок одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою, врегульовано безпосередньо нормами ЗК України, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №413, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є неправомірним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 812/1557/17 (№ К/9901/33241/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд також критично оцінює твердження ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області відносно наявності даних про облікування в користуванні Радгоспу-заводу «Мужіївський» земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_1 має намір отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою, а також те, що бажана земельна ділянка не включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2018 року на території Закарпатської області, оскільки вказані обставини не була підставою для відмови, зазначеною у листі від 29.10.2018 р. №31-7-0.32-8090/2-18.

ОСОБА_5 Суд у своїй постанові від 16.05.2018 р. у справі №826/23192/15 зазначив, що вирішуючи спори, суд повинен досліджувати правомірність рішення суб'єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які сталися, або могли статися у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте, ймовірно, могли мати місце у майбутньому.

Таким чином, суд вважає, що відмовивши ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав, зазначених у листі від 29.10.2018 р. №31-7-0.32-8090/2-18, ГУ Держгеокадарстру у Закарпатській області діяло всупереч норм ст. 118 ЗК України, чим порушило надане законодавством право позивача на землю.

Разом з тим, як вбачається із позовних вимог, позивач просить зобов'язати ГУ Держгеокадарстру у Закарпатській області розглянути у визначеному законом порядку заяву ОСОБА_1, зареєстровану в ГУ Держгеокадарстру у Закарпатській області 07 лютого 2018 року за №К-362/2/17-18, та за результатами розгляду такої прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України у формі наказу про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, або про відмову у наданні такого дозволу. Тобто, ОСОБА_1 вважає, що його заява від 05.02.2018 р. по суті розглянута не була, оскільки відповідачем не прийнято жодного розпорядчого індивідуального правового акту, зокрема, наказу.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у ч. 7 ст. 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Таким чином, ст. 118 ЗК України не встановлено прямого обов'язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у конкретно визначеній формі, зокрема, наказу.

Як встановлено судом, за результатами розгляду клопотання позивача ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області вчинялися дії, а саме, була надана відповідь, оформлена листом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 29.10.2018 р. №31-7-0.32-8090/2-18, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав, не передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України. Отже, в даному випадку має місце протиправність дій відповідача.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

На підставі вищевикладеного з метою ефективного захисту права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області відносно відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену від 29.10.2018 р. №31-7-0.32-8090/2-18.

Оскільки при розгляді заяви позивача від 05 лютого 2018 року ГУ Держгеокадастру діяло неправомірно та у зв'язку з тим, що саме по собі рішення про визнання дій відповідача протиправними не відновлює порушеного права позивача, суд вважає, що необхідно зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 лютого 2018 року №К-362/0/17-18 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради, Берегівського району, Закарпатської області.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 254 КАС України, суд зобовязує відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області не доведено правомірності відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому з метою ефективного захисту порушеного субєктом владних повноважень права позивача на землю, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою та зобовязати ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: 90262, Закарпатська область, Берегівський район, с. Четфалва, вул. Петефі, буд. 106, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадарстру у Закарпатській області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформленої листом від від 29.10.2018 р. №31-7-0.32-8090/2-18.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадарстру у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3, зареєстровану в ОСОБА_2 управлінню Держгеокадарстру у Закарпатській області 07 лютого 2018 року за №К-362/2/17-18, про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області в порядку, встановленому законом, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 90262, Закарпатська область, Берегівський район, с. Четфалва, вул. Петефі, буд. 106, ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяОСОБА_6