Справа № 806/3370/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/3370/18

Головуючий у 1-й інстанції: Горовенко А.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

06 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: Гарбара К.Г.

представників відповідача: Артюх А.К., Кузьміної К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року (повний текст якого складено 19 жовтня 2018 року у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2018,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2018 року позивач - Акціонерне товариство "Малинський каменедробильний завод" звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 30.03.2018 №.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 07.03.2018 службовими особами відповідача здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод" (на момент звернення з позовом найменування підприємства змінено на Акціонерне товариство "Малинський каменедробильний завод") з питань не подання в установлений законом строк звіту про контрольовані операції за 2013 звітний рік. За результатами перевірки відповідачем складено акт №292/06-30-14-04/04011905 від 07.03.2018 на підставі якого складено податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2018 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у сумі 344100 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 30.03.2018. Стягнуто на користь Акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод" судові витрати зі сплати судового збору у сумі 5161 (п`ять тисяч сто шістдесят одна) грн. 50 (п'ятдесят) коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

26 грудня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому представник останнього вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, Акціонерне товариство "Малинський каменедробний завод" зареєстроване за адресою: Житомирська область, Малинський район, Гранітненська селищна рада, комплекс будівель і споруд №4, перебуває на податковому обліку в Малинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Начальником Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області у зв'язку з недотриманням ПАТ "Малинський каменедробильний завод" вимог пункту 39.4 ст.39 Податкового кодексу України та неподання звітності про контрольовані операції за 2013 рік, згідно із п.п.78.1.2 та п.п.78.1.15 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України видано наказ "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ "Малинський каменедробний завод" №403 від 21.02.2018.

Відповідно до повідомлення №214/6/06-30-14-04-10 від 21.02.2018 ПАТ "Малинський каменедробильний завод" повідомлено, що на підставі п.п.78.1.2 та п.п.78.1.15 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та наказу №403 від 21.02.2018 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ "Малинський каменедробильний завод" Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області з 26.02.2018 буде проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ "Малинський каменедробильний завод", за адресою: 10003, м. Житомир, вул.Ю.Тютюнника, 7.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод" щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2013 рік.

Результати перевірки знайшли своє відображення у акті №292/06-30-14-04/04011905 від 07.03.2018 згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем п.п.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України в частині неподання звіту про контрольовані операції за звітний 2013 рік.

Контролюючим органом 30.03.2018 на підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу - ПАТ "Малинський каменедробильний завод" нараховано штрафні (фінансові) санкції за порушення п.п.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України в розмірі 344100 грн.

У зв'язку з чим позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 16.04.2018 №372, за результатами розгляду якої, відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 11.06.2018 №20019/6/99-99-1103-01-25 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу, - без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду для його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності нарахування АТ "Малинський каменедробильний завод" штрафних (фінансових) санкцій за порушення пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України в розмірі 344100 грн, що в свою чергу є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2018.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо складення і подання звіту про контрольовані операції та документації з трансфертного ціноутворення для податкового контролю, відповідальності платника за неподання звіту про контрольовані операції або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Закон України від 4 липня 2013 року №408-VІІ „Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансфертного ціноутворення" набрав чинності 1 вересня 2013 року, тому для визначення обсягу контрольованих операцій враховується вартісний показник усіх операцій окремо з кожним контрагентом у цілому за календарний рік, тобто з 1 січня по 31 грудня 2013 року. У звіті за 2013 рік платник податку повинен зазначити контрольовані операції, здійснені у період з 01.09.2013 р. по 31.12.2013 р.

Згідно з п.п. 39.2.1.1 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України в редакції, що діяла під час періоду, що перевірявся для цілей цього Кодексу контрольованими операціями є: - господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - нерезидентами, які: - задекларували від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за попередній податковий (звітний) рік; - застосовують спеціальні режими оподаткування станом на початок податкового (звітного) року; - сплачують податок на прибуток підприємств та/або податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року; - не були платниками податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість станом на початок податкового (звітного) року.

Отже, контрольованими, окрім іншого, визнаються господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - резидентами, які сплачують податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року.

При цьому саме за цією ознакою податковий орган відносить господарські операції між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атенор" (далі - ТОВ "Атенор") (ИНН , Російська Федерація), який є нерезидентом - пов'язаною з платником податків особою, до контрольованих.

Пунктом 39.4 статті 39 ПК України (в редакції до 31.12.2016) передбачено, що платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Форма звіту про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, позивач у 2013 році здійснював господарські операції з Товариством з обмеженою відповідальністю "Атенор" (далі - ТОВ "Атенор") (ИНН , Російська Федерація), який є нерезидентом - пов'язаною з платником податків особою.

Загальний обсяг господарських операцій платника податків з ТОВ "Атенор", проведених у 2013 звітному році складає 67139433,00 грн.

Тобто, впродовж 2013 року проведені господарські операції між АТ "Малинський каменедробильний завод" та ТОВ "Атенор" перевищують 50 мільйонів гривень та відповідають вартісному критерію визнання операцій контрольованими.

Згідно з п. 24 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України у 2014 році звіт про контрольовані операції, що відповідно до статті 39 цього Кодексу подається центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за період з 1 вересня по 31 грудня 2013 року подається до 1 жовтня 2014 року.

Пунктом 120.3 статті 120 ПК України (в редакції до 31.12.2016) встановлена відповідальність за неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі:

- 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції;

- 1 відсоток суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;

- 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин щодо порушення позивачем строку подання звіту про контрольовані операції за 2013 рік пункт 120.3 статті 120 ПК України передбачав відповідальність у вигляді штрафу за три види порушень, пов'язаних із недотриманням платниками податків вимог ПК України в частині здійснення контролю за трансфертним ціноутворенням (контрольованими операціями), а саме:

за неподання (несвоєчасне подання) звіту про контрольовані операції;

за недекларування контрольованих операцій у поданому звіті про контрольовані операції;

за неподання документації, визначеної підпункту 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу.

Водночас, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абз. 1 п. 57.3 ст. 57 ПК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що платник податків мав обов'язок подавати щорічний звіт про контрольовані операції у встановлений строк, а у разі неподання такого звіту у зазначений строк мав сплатити застосовані фіскальним органом штрафні санкції протягом 10 календарних днів, які настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, Головним управління Державної фіскальної служби у Житомирській області направлено запит від 27.10.2017 №5313/6/06-30-14-04-10 до АТ "Малинський каменедробильний завод" з проханням надати пояснення та документальне підтвердження причин неподання звіту про контрольовані операції, здійснені підприємством протягом 2013 року, зокрема документи, які підтверджують або спростовують критерії віднесення господарських операцій між АТ "Малинський каменедробильний завод" та ТОВ "Атенор".

Однак, АТ "Малинський каменедробильний завод" надано відповідь від 14.11.2017 за №1054, в якій зазначено, що у товариства відсутній обов'язок подавати звіт про контрольовані операції за 2013 рік, у зв'язку з тим, що сума операцій за 2013 рік з ТОВ "Атенор" не відповідала умові визнання операцій контрольованими. Будь - яких підтверджуючих документів АТ "Малинський каменедробильний завод" до вказаної відповіді не додано.

Варто зазначити, що неподання (несвоєчасне подання) до Державної фіскальної служби України платником податків звіту про проведені ним контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 Кодексу є порушенням податкового законодавства, відповідальність за яке передбачено п. 120.3 ст. 120 Кодексу.

Відповідно до п. 3.5. розділу III Порядку складання звіту про контрольовані операції затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №669 від 11.11.2013 "Про затвердження форми та Порядку складання звіту про контрольовані операції" (чинного в день подачі звіту) передбачає, що у графі 5 звіту про контрольовані операції зазначається вартісний показник загальної суми здійснених операцій платника податків з кожним контрагентом протягом звітного періоду, який відповідає вартісному критерію згідно з підпунктом 39.2.1.4 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 розділу І Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 3.6. Порядку складання звіту про контрольовані операції, у графі 6 звіту про контрольовані операції зазначається вартісний показник загальної суми здійснених контрольованих операцій платника податків з кожним контрагентом протягом звітного періоду.

В установлений законодавством термін та станом на 07.03.2018 (дату проведення перевірки) позивачем звіт про контрольовані операції за 2013 рік до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику не надано.

Апеляційний суд зазначає, що положеннями пп. 39.2.1.4 п. 39.2 ст. 39 ПК України встановлено, що загальна сума операцій платника податків з кожним контрагентом обраховується за звітний календарний рік, а тому твердження позивача що в 2013 році обрахування по господарським операціям з пов'язаними особами необхідно проводити лише за період з 01.09.2013 по 31.12.2013 не відповідає приписам чинного законодавства.

Таким чином, АТ "Малинський каменедробильний завод" допущено порушення пп. 39.4.2 ст.39 ПК України щодо строків складання та надання звіту про контрольовані операції за 2013 рік до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику з урахуванням ПКУ.

Окрім цього, варто зазначити, що пп. 39.4.1 п.39.4 ст.39 ПК України встановлено, що для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, наступного за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Форма звіту (уточнюючого звіту) про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України).

Операції, передбачені у підпунктах 39.2.1.1 і 39.2.1.2 цієї статті, визнаються контрольованими за умови, що загальна сума здійснених операцій платника податків з кожним контрагентом дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень (без урахування податку на додану вартість) за відповідний календарний рік ( пп. 39.2.1.4. п. 39.4 ст.39 ПК України).

Платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, наступного за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису." (пп. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 ПК України).

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення трансфертного ціноутворення", від 13.05.2014 № 1260-VII який набув чинності 30.05.2014, Підрозділ 10 Розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України був доповнений пунктом 24 такого змісту:

"24. Встановити, що у 2014 році звіт про контрольовані операції, що відповідно до статті 39 цього Кодексу подається центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за період з 1 вересня по 31 грудня 2013 року подається до 1 жовтня 2014 року".

Так, матеріалами справи підтверджується, що у 2013 році сума здійснених позивачем господарських операцій з пов'язаною особою-нерезидентом ТОВ "Анетор" складала 67 139433,00 грн., а в період з 01.09.2013 по 31.12.2013 становила 21979812,98 грн., і це сторонами не заперечується.

Оскільки Закон України від 04 липня 2013 року №408 "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансфертного ціноутворення" набрав чинності 1 вересня 2013 року, то першим звітним періодом для подачі Звіту про контрольовані операції буде 2013 рік.

Виходячи з того, що звітним є рік, то для визначення обсягу контрольованих операцій враховується вартісний показник усіх операцій окремо з кожним контрагентом у цілому за календарний рік, тобто з 1 січня по 31 грудня 2013 року.

Водночас, дія Закону України від 04 липня 2013 року № 408 в часі вказує на право контролюючого органу перевіряти документи по трансфертному ціноутворенню по контрольованим операціям не за весь рік, а лише за період з 01.09. по 31.12.2013 року.

Отже, у звіті за 2013 рік платник податку повинен зазначити контрольовані операції, здійснені у період з 01.09.2013 по 31.12.2013.

Оскільки, загальна сума операцій у 2013 році між АТ "Малинський каменедробильний завод" та ТОВ " Атенор" становить 67 139433,00 грн., (тобто, понад 50 млн.) в тому числі з 01.09.2013 по 31.12.2013 - 21979812,98 грн., то обсяг операцій розраховується в цілому за рік, тобто з 01.01. по 21.12.2013, і, відповідно, такі операції є контрольованими.

При цьому, у звіті мають бути відображені лише контрольовані операції, здійснені у період з 01.09.2013 по 31.12.2013 на суму 21979812,98 грн.

Враховуючи викладене, оскільки операції між позивачем та його контрагентом за наслідками звітного періоду підпадають під визначення контрольованих операцій, позивач мав обов'язок щодо звітування про ці операції за період з 01.09.2013 по 31.12.2013 в порядку та строки, визначені податковим законодавством, колегія суддів вважає, що застосування штрафних санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відбулось правомірно, у відповідності до вимог Закону, що регулює спірні правовідносини.

Стосовно тверджень представника позивача викладених у відзиві на апеляційну скаргу, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним оскільки документальна позапланова невиїзна перевірка АТ "Малинський каменедробильний завод", була проведена протиправно, так як позивач не був ознайомлений у встановлений законом спосіб з наказом про перевірку, відомостями про дату початку та місце проведення перевірки до її початку, то колегія суддів зазначає, що такі доводи є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч.79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

За приписами п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З матеріалів справи вбачається, що наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 403 від 21.02.2018 разом з повідомленням від 21.02.2017 № 217/06-30-14-04 були надіслані на адресу позивача - АТ "Малинський каменодробильний завод" рекомендованим листом з повідомленням про вручення 21.02.2018.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи відповідачем направлено копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки на електронну поштову адресу: .

Разом з тим, відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Так, позивачем реалізовано право на адміністративне оскарження результатів перевірки, про що свідчить наявне в матеріалах справи рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги ПАТ "Малинський каменедробильний завод" №20019/6/99-99-1103-01-25 від 11.06.2018.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що дії щодо складання акту та сам акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень, та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача. Акт є лише носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено правомірність винесення податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2018.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2018 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 лютого 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.