Справа № 420/102/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/102/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку статті 287 КАС України (у письмовому провадженні) справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Міністерства юстиції України про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцева Андрія Тарасовича від 05.12.2018 за ВП №53435851 про накладення штрафу у розмірі 10200, 00 грн. за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Міністерства юстиції України в якому позивач просить:

- скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцева Андрія Тарасовича від 05.12.2018 за виконавчим провадженням №53435851 про накладення штрафу у розмірі 10200, 00 грн. за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.

Позов вмотивовано наступним.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», 20.02.2017 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №53435851 з виконання виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 23.01.2017 у справі №815/3978/16 щодо зобов'язання Держархбудінспекції вчинити дії по відновленню в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів запису про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, яка була зареєстрована та внесена до Реєстру 29.08.2014 за №МК 51, та декларації про готовність об'єкту до експлуатації, яка була зареєстрована та внесена до Реєстру 06.07.2015 за №МК 06 на об'єкті: Реконструкція нежитлових приміщень по вул.Ульянових, 1/1 в м. Миколаєві».

Територіальним структурним підрозділом апарату Держархбудінспекції - Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області направлено клопотання про зупинення виконання постанови про відкриття виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.03.2017 за №1014-1329-17, в якому повідомлялось, що Управлінням подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного адміністративного суду та з метою недопущення виконання рішення суду, яке може бути скасоване в апеляційній інстанції, направлено клопотання щодо зупинення дії постанови Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2016 у справі №815/3978/16 та виконавчого листа від 23.01.2017.

Відповіді на клопотання від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надходило.

Постановою державного виконавця від 17.03.2017 ВП №53435851 накладено на Держархбудінспекцію штраф у розмірі 5100,00грн. за невиконання судового рішення.

Держархбудінспекцією подано клопотання до Одеського апеляційного адміністративного суду про зупинення дії постанови Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2016, однак ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2017 відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення дії оскарженої постанови, оскільки частиною 3 статті 257 КАС України (в редакції до 15.12.2017), передбачено вирішення питання про зупинення виконання постанови, а не про зупинення дії оскарженого судового рішення. При цьому, вирішення питання про зупинення виконання оскарженого судового рішення має вирішуватись судом у разі поновлення строку на апеляційне оскарження, в той час як апеляційна скарга Держархбудінспекції залишена без руху.

Частиною другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.

З зазначеної норми Закону вбачається, що, у разі невиконання без поважних причин боржником судового рішення на нього накладаються штрафні санкції. В даному випадку позивач не виконував судове рішення від 21.10.2016 з поважних причин, оскільки зазначене судове рішення не набрало законної сили.

Відповідно до статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На момент винесення постанови від 17.03.2017 ВП №53435851 про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн., державному виконавцю було відомо про оскарження Держархбудінспекцією постанови від 21.10.2016, а відтак і про те, що вказане судове рішення не набрало законної сили.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Держархбудінспекції.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2016 у справі № 815/3978/16 набрала законної сили лише 16.05.2017 р., а не 08.11.2016 як зазначалось в постанові про відкриття виконавчого провадження.

З метою забезпечення виконання судового рішення, що набрало законної сили Держархбудінспекцією вжито заходів щодо внесення відомостей до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів стосовно реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 29.08.2014 №МК 51 та декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 06.07.2015 №МК 06 на об'єкті: Реконструкція нежитлових приміщень по вул. Ульянових, 1/1 в м. Миколаєві».

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 № 92 затверджено Порядок ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Порядок визначає механізм ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, як єдиної комп'ютерної бази даних.

Формування даних для внесення їх до реєстру здійснюється на підставі інформації, наданої замовниками або їх уповноваженими особами.

Крім того, що відповідно до пункту 10 Порядку ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, затвердженого наказом Мінрегіону від 24.06.2011 № 92, зареєстрованого в Мін'юсті від 19.07.2011 № 885/19623, доступ користувачів до даних реєстру здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт Держархбудінспекції.

Водночас, критеріями за якими здійснюється пошук інформації в реєстрі, є інформація про замовника об'єкта будівництва (прізвище, ім'я, по-батькові, назва підприємства) та точне місцезнаходження об'єкта будівництва (область, район, місто, село, селище, селище міського типу, вулиця, номер будинку).

Держархбудінспекція виконала вищевказане рішення суду в добровільному порядку, що підтверджується наявною в Реєстрі інформацією щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 29.08.2014 №МК 51 та декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 06.07.2015 № МК 06, інформаційні довідки щодо наявності (відсутності) відповідних даних у Реєстрі додаються.

17.12.2018 р. за вх. №40-26048 до Держархбудінспекції надійшла постанова державного виконавця від 05.12.2018 за виконавчим провадженням №53435851 про накладення штрафу у розмірі 10200, 00 грн.

В мотивувальній частині вищевказаної постанови державний виконавець, не зважаючи на виконання Управлінням вищеказаного рішення суду від 21.10.2016 р., безпідставно встановив, що станом на 05.12.2018 рішення суду не виконано та доказів державному виконавцю не надано.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В порушення зазначеної норми Закону, державним виконавцем не вжито заходів щодо належної перевірки виконання рішення Держархбудінспекцією. Крім того, як вбачається із відтиску штампу поштового відділення на конверті постанова про накладення штрафу від 05.12.2018 р. відправлена 13.12.2018, тобто через 8 (вісім) днів після винесення постанови, з порушенням статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, державним виконавецем порушено порядок надсилання документів виконавчого провадження, встановлений зазначеною нормою Закону.

Отже, постанова державного виконавця від 05.12.2018 про накладення штрафу за невиконання рішення суду винесена з порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 30.01.2019 року відкрито провадження у справі з особливостями, передбаченими ст. 287 КАС України.

Позивач та відповідач по справі повідомлені про відкриття провадження по справі засобами електронної пошти 30.01.2019 р. шляхом направлення ухвали про відкриття провадження по справі. Електронні листи доставлений за призначенням 30.01.2019 р.

Однак, не зважаючи на належне повідомлення, представник відповідача до судового засідання не з'явився.

У встановлений судом строк з дня повідомлення, відповідач відзив на позов не надав.

Судом з Автоматизованої системи виконавчих проваджень за наявним у матеріалах справи ідентифікатором доступу до виконавчого провадження, роздруковані матеріали виконавчого провадження.

Згідно ч.1-3 ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб - порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням викладеного, справа розглянута судом в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Одеським окружним адміністративним судом 21.10.2016 розглянуто справу №815/3978/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс-Південь" до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії. Позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано накази Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області № 81 та 83 від 20.05.2016 року "Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт" та "Про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації", якими скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті "Реконструкція нежитлових приміщень по вул. Ульянових, 1/1 в м. Миколаєві", яка була зареєстрована та внесена до єдиного реєстру 29.08.2014 року за № МК 51, та декларації про готовність об'єкту "Реконструкція нежитлових приміщень по вул. Ульянових, 1/1 в м. Миколаєві", яка була зареєстрована та внесена до єдиного реєстру 06.07.2015 року за № МК 06.

Зобов'язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України вчинити дії по відновленню в єдиному реєстрі запису про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті "Реконструкція нежитлових приміщень по вул. Ульянових, 1/1 в м. Миколаєві", яка була зареєстрована та внесена до єдиного реєстру 29.08.2014 року за № МК 51, та декларації про готовність об'єкту "Реконструкція нежитлових приміщень по вул. Ульянових, 1/1 в м. Миколаєві", яка була зареєстрована та внесена до єдиного реєстру 06.07.2015 року за № МК 06, замовником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс-Південь".

Рішення набрало законної сили 08.11.2016 року.

23.01.2017 року видано виконавчий лист по справі.

27.01.2017 року справу списано до архіву.

15.03.2017 року за вхід. № 7860/17 зареєстровано апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову від 21.10.2016 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2016 року по справі № 815/3978/16.

20.02.2017 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу №815/3978/16, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 23.01.2017 р. та зобов'язано виконати рішення до семи днів.

17.03.2017 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. за невиконання рішення суду згідно виконавчого документа без поважних причин.

05.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн. за повторне невиконання рішення суду згідно виконавчого документа без поважних причин.

10.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконачого провадження.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об'єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Правовими положеннями ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Тобто, законодавцем покладено на сторін виконавчого провадження зобов'язання письмово повідомити виконавцю, не пізніше наступного робочого дня, про виникнення певних обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду.

Стаття 63. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення

1. За рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Стаття 75. Відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі

1. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

2. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

ВИСНОВКИ СУДУ

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб'єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб'єктивних прав.

Як свідчать матеріали справи, юридичний спір між Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Міністерства юстиції України виник з приводу прийняття постанови про накладення штрафу за повторне невиконання судового рішення від 05.12.2018 року.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч.1 ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається із матеріалів справи:

23.01.2017 року виданий виконавчий лист по справі № 815/3978/16.

20.02.2017 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №815/3978/16, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 23.01.2017 р. та зобов'язано виконати рішення до семи днів.

17.03.2017 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. за невиконання рішення суду згідно виконавчого документа без поважних причин.

В свою чергу, суд не надає правової оцінки правомірності винесення постанови про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. за невиконання рішення суду від 17.03.2017 року, оскільки вказана постанова не є предметом розгляду даної справи.

Позивачем постанова від 17.03.2017 року не оскаржується, відтак юридичний спір з цього приводу відсутній.

Як встановлено судом, станом на 05.12.2018 позивачем не надано виконавцю жодних доказів, які б свідчили про виконання постанови суду у справі №815/3978/16.

Крім того, таких доказів не надано і суду.

П.3, п.4 ст. 90 КАС України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, через ненадання доказів повідомлення державного виконавця про виконання рішення, суд приймає рішення по наявним доказам.

Суд також не приймає доводи позивача, наведені в адміністративному позові щодо виконання рішення суду в добровільному порядку, що підтверджується наявною в Реєстрі інформацією щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 29.08.2014 № МК 51 та декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 6.07.2015 № МК 06, інформаційні довідки щодо наявності (відсутності) відповідних даних у Реєстрі додаються.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які вказують про дату внесення вказаних відомостей до реєстру.

Частиною 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

05.12.2018 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про правомірність дій відповідача по прийняттю постанови про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду, оскільки відповідач діяв відповідно до закону.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Процесуальні гарантії статті 6 § 1 застосовуються до усіх сторін процесу, а не лише до тих осіб, які не виграли справи у національних судах («Філіпс проти Греції», § 45).

Керуючись ст. ст.2, 5, 6, 7, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Міністерства юстиції України про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцева Андрія Тарасовича від 05.12.2018 за ВП №53435851 про накладення штрафу у розмірі 10200, 00 грн. за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України - адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, , телефон: , , e-mail:

Міністерство юстиції України - адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, , телефон: +38 , факс: +38 , е-mail: ;

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.