Справа № 640/1225/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 лютого 2019 року м. Київ № 640/1225/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши позовну заяву в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, у якому просив суд:

- зобов'язати Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 24 лютого 2015 року №022-28561-240215.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Позивачем подана заява про усунення недоліків, на виконання вимог ухвали від 28 січня 2019 року.

Так, в заяві про усунення недоліків позивач зазначає та підтверджує, що перебіг строку звернення до суду розпочався з моменту отримання листа від 23 вересня 2015 року №8821/462, яким позивача повідомлено про те, що договір банківського вкладу №022-28561-240215, укладений між позивача та ПАТ «Дельта банк» визнано нікчемним.

Пропуск шестимісячного строку звернення до суду позивач обґрунтовує тим, що продовж 2015-2016 років судова практика складалась таким чином, що громадянам, які звертались до суду, відмовлялось у задоволенні позовів про визнання протиправними дій Фонду щодо визнання банківських договорів нікчемними.

Після цього, 17 грудня 2018 року позивач дізнався, що судова практика змінилась, а тому вирішив звернутися з листом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича з вимогою про включення позивача до списків осіб, які мають право на відшкодування коштів.

Проте листом від 15 січня 2019 року №34-036-762/19 позивачу відмовлено у включені до вищезазначеного списку.

Тому, позивач вважає, що строк звернення до суду повинен обраховуватись саме з 15 січня 2019 року, а не з 23 вересня 2015 року, коли позивачу стало відомо про порушення його прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана позивачем і зареєстрована канцелярією Окружного адміністративного суду міста Києва 22 січня 2019 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду, в той час, коли про порушення своїх прав та інтересів в частині визнання транзакції з перерахування коштів та не включення до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» позивач дізнався ще 23 вересня 2015 року, про що останній самостійно зазначив у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

З урахуванням викладених вище обставин, судом не визнаються поважними підстави, з яких представник позивача просить поновити пропущений строк, оскільки, як вже було зазначено вище, не подання позовної заяви у встановлений строк, з підстав наявності певної судової практики не є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

У відповідності до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Європейський суд з прав людини наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі «Brulla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 р., п. 33).

Крім того, Європейський суд з прав людини визначив, що на відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з відповідним позовом, визнані судом неповажними, інших причин для його поновлення позивачем не зазначено, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1.

Керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, статтями 122, 123, 241, 248 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко