Справа № 0740/1071/18
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2019 року м. Ужгород№ 0740/1071/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 - не з'явився;

представник позивача - ОСОБА_2;

відповідач - Виноградівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - представник - Жупан Артур Юрійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2018 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Миру,43 ), яким просить суд: "Визнати відмову Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, код платника податків НОМЕР_1, яке оформлено випискою з протоколу № 40 від 18.04.2018 - незаконною та зобов'язати Виноградівське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.1995 по 30.06.1995, з 01.08.1995 по 31.08.1995, з 01.10.1995 по 31.10.1995, з 16.11.1995 по 20.06.2000 та з 01.03.2004 по 31.03.2004 призначивши пенсію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, код платника податків НОМЕР_1, за віком з часу його звернення до Відповідача, тобто з 18.04.2018".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв'язку з існуванням на те об'єктивних причин.

Свої позовні вимоги позивач та мотивує наступним. У квітні 2018 року звернувся до відповідача з метою призначення пенсії. Листом № 2858/05 від 19 квітня 2018 року відповідач повідомив, що призначити йому пенсію немає можливості за відсутності необхідного стажу. Дане рішення було процесуально оформлено протоколом № 40, однак із даної виписки з протоколу та листа № 2858/05 від 19 квітня 2018 року позивачу не було зрозуміло чому прийнято саме таке рішення. З цією метою звернувся за роз'ясненням до відповідача. Листом № 3240/09 від 03 травня 2018 року позивачу було повідомлено, що до трудового стажу позивачу не зараховано наступні періоди роботи: з 01 січня 1995 року по 30 червень 1995 року, з 01 серпня 1995 року по 31 серпня 1995 року, з 01 жовтня 1995 року по 31 жовтня 1995 року, з 16 листопада 1995 року по 20 червня 2000 року у зв'язку з відсутністю нарахування заробітної плати згідно архівної довідки № В-71/07-08 від 05 квітня 2018 року та з 01 березня 2004 року по 31 березня 2004 року за відсутністю нарахування та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Загалом тривалість спірного періоду становить 5 років 4 місяці та 5 днів. Відповідач факт перебування позивачем на відповідних посадах та трудовий стаж не оспорює, однак пенсію позивачу не призначено із-за відсутності нарахування заробітної плати, відсутності нарахування та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Позивач вважає, що контроль, облік, адміністрування та перевірка згаданих вище дій відносно заробітної плати та внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування повинні були здійснювати у згадані роки відповідні державні органи (пенсійний фонд, податкова служба, центр зайнятості тощо). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. А тому, загальний стаж роботи позивача становить 28 років 1 місяць 23 дні, а такий стаж дає повне право на пенсію за віком.

У запереченні проти адміністративного позову представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що чинним законодавством України передбачено чіткі умови, виконання яких дає право громадянину на призначення пенсії за віком - це вік та стаж роботи. Виключно у разі виконання обох умов можливе набуття права на пенсійне забезпечення. У даному випадку, при поданні заяви на призначення пенсії Позивачем було подано пакет документів, який відображав його трудову діяльність. Проте, з урахуванням всіх поданих документів стаж роботи ОСОБА_1 склав лише 22 роки 9 місяців 18 днів, при необхідному 25 років. Аналіз норм законодавства та об'єктивна оцінка наведених доказів дає підстави дійти висновку, що Управління, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Позивачу, діяло в межах чинного законодавства, тому позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи по суті представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що наведені у ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову а повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 - є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією паспорта (а.с. 20).

У відповідності до листа Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 19 квітня 2018 року за № 2858/05, ОСОБА_1 було надіслано виписку з протоколу № 40 від 18 квітня 2018 року, яким позивачеві відмовлено в призначені пенсії за віком у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.а.с. 13, 14).

Листом Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області № 3240/09 від 03 травня 2018 року було надано інформацію, що до стажу роботи не були зараховані наступні періоди: з 01 січня 1995 року по 30 червня 1995 року, з 01 серпня 1995 року по 31 серпень 1995 року, з 01 жовтня 1995 року по 31 жовтня 1995 року, з 16 листопада 1995 року по 20 червень 2000 року у зв'язку з відсутністю нарахування заробітної плати згідно архівної довідки від 05 квітня 2018 року №В-71/07-08 (а.с. 17) та з 01 березня 2004 року по 31 березня 2004 року у зв'язку з відсутністю нарахування та сплата внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 14).

Не погоджуючись із вказаними діями, позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення" та інших нормативно - правових актів, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

У відповідності до статті 6 частини 2 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до пункту 2.1.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року, платниками страхових внесків є страхувальники, серед інших, роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до статті 48 частини 1 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналогічна норма міститься й у пункті 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року за № 58.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі по тексту - Порядок № 637) передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовим стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, трудова книжка має містити дані щодо факту перебування особи в трудових відносинах для підтвердження наявності трудового стажу.

При зверненні до суду позивач у позові зазначив, що за трудову діяльність у нього були дві трудові книжки. Копія трудової книжки серії АХ № 591208, у якій містяться записи його трудової діяльності з 01 березня 2004 року, додана ним до позову (а.с. 15). Інша трудова книжка, яка містила інформацію до 01 березня 2004 року, була ним втрачена.

Документом, який слугував підставою для зарахування (не зарахування) періоду 1978-2000 роки до стажу роботи були архівні довідки від 02 лютого 2018 року №В-16/07/08 (а.с. 18) та від 05 квітня 2018 року №В-71/07-08 (а.с. 17), а також трудова книжка АХ № 591208 від 01 квітня 2004 року (а.с. 15).

Необхідно також зазначити, що відповідно до акту Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевірки достовірності видачі довідок про стаж та заробітну плату ОСОБА_1 № 79 від 03 травня 2018 року повністю підтверджуються дані, що згідно з наказу № 736-ок п.3 від 01 листопада 1978 року зроблено запис: "Прийняття на роботу ОСОБА_1 чеканником по четвертому розряду в худпром № 1 с 1 ноября 1978 г." (мовою оригіналу) та згідно наказу № 09 від 20.06.2000 р. зроблено запис: "Уволить с роботы по сокращению штатов, ст.40 п.1 КЗОТ Украины 20 июня 2000 г. Вош Иштвана Стефановича рабочего цеха худ.изд. из метала № 648" (мовою оригіналу) (а.с. 34).

Крім цього, в акті вказується на відсутність за цей період записів про перебування у відпустці без збереження заробітної плати ОСОБА_1, а також, відсутні накази по всій організації щодо простою у зв'язку із виробничою необхідністю (а.с. 34 (на звороті)).

Разом з тим, як встановлено судом в процесі розгляду даної справи, відповідачем не заперечується факт перебування позивач на відповідних посадах та на наявності трудового стажу, однак позивачу було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність доказів нарахування заробітної плати, відсутності нарахування та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Проте, як визначено статтею 24 частиною 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, № 1058-IV, який набув чинності з 01 січня 2004 року, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 01 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалось відповідно до статей 56-63 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 56 частини 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 56 частини 3 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

Отже, незалежно від того, коли призначатиметься пенсія, робота до 01 січня 2004 року, як постійна, так і тимчасова, як з повним, так і з неповним робочим днем, незалежно від суми сплачених внесків зараховується до страхового стажу в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4.7, пункту 4.2. підпункту 1 Постанови правління Пенсійного Фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію; орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, відповідачем дану вимогу закону залишено поза увагою, в матеріалах справи відсутні жодні відомості щодо здійснення будь-яких дій для встановлення обставин за яких позивачу було не зараховано до страхового стажу спірні періоди.

Також до суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки та довідок про підтвердження трудового стажу, у разі відсутності трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

На переконання суду, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці (архівній довідці). Відсутність посилання чи неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та/або нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки (архівної довідки), не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком останньому, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Як наслідок доводи відповідача відповідно до листа № 3240/09 від 03 травня 2018 року про те, що з 01 серпня 1995 року по 31 серпень 1995 року, з 01 жовтня 1995 року по 31 жовтня 1995 року, з 16 листопада 1995 року по 20 червень 2000 року у зв'язку з відсутністю нарахування заробітної плати згідно архівної довідки від 05 квітня 2018 року №В-71/07-08 (а.с. 17) та з 01 березня 2004 року по 31 березня 2004 року у зв'язку з відсутністю нарахування та сплата внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 14), що було підставою для не зарахування до страхового стажу даних періодів не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Позиція щодо того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.

Відповідно до статті 242 частини 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Виноградівського об'єднання управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області зарахувати до загального страхового стажу спірні періоди роботи призначивши пенсію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за віком з часу його звернення до Відповідача, тобто з 18 квітня 2018 зазначає наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до пункту 1.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до статті 245 частини 4 КАС України суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до поданої заяви.

Статтею 2 частини 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно із статтею 139 частини першої КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 704,80 грн.

В період з 08 лютого 2019 року по 11 лютого 2019 року головуючий суддя Гаврилко С.Є. знаходився у відрядженні. 12 лютого 2019 року перший робочий день.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Миру,43 ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1, яка оформлена протоколом № 40 від 18 квітня 2018 року.

Зобов'язати Виноградівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до поданої заяви.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Миру,43 ) судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотирьох гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 04 лютого 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 12 лютого 2019 року.

СуддяС.Є. Гаврилко