Справа № 813/2891/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2148/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Карп'як О. О. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування у подвійному розмірі періодів роботи з 15 листопада 1971 року по 24 квітня 1978 року на посаді медичної сестри в першій інфекційній лікарні м. Львова та з 18 вересня 1979 року по 01 лютого 2001 року на посаді санітарки та медичної сестри санаторію-профілакторію «Шахтар» і зобов'язати відповідача зарахувати вказані періоди роботи до стажу роботи у подвійному розмірі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачу правомірно відмовлено в зарахуванні окремих періодів роботи в пільговому обчисленні. Зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні справи залишив поза увагою встановлений законом порядок проведення перерахунку пенсії, не надав оцінки факту пропуску позивачем строку звернення до суду, а також тому, що відповідь на звернення позивача щодо неможливості зарахування періодів роботи в першій інфекційній лікарні м. Львова та в санаторію-профілакторію «Шахтар» до стажу роботи у подвійному розмірі не є рішенням суб'єкта владних повноважень про відмову у перерахунку пенсії, яке може бути предметом судового оскарження.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Позивач та її представник в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржене рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 22 січня 2001 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

17 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Червоноградського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням періодів її роботи в першій інфекційній лікарні м. Львова та в санаторію-профілакторію «Шахтар» в подвійному розмірі.

Листом від 03 травня 2018 року № 51/48/В-20/07.05-06 Червоноградський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомив позивача про відсутність підстав для пільгового обчислення зазначених вище періодів роботи, з покликанням на те, що пенсію було призначено до набрання чинності змінами до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також те, що санаторій-профілакторій «Шахтар» не належить до закладів охорони здоров'я.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач має право на зарахування до стажу її роботи в подвійному розмірі періодів роботи з 15 листопада 1971 року по 24 квітня 1978 року та з 18 вересня 1979 року по 01 лютого 2001 року, оскільки її робота на посаді медичної сестри, а також на посаді санітарки є такою, що за своїм характером відноситься до роботи, яка дає право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) робота в лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Законом України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності з 15 серпня 2003 року, зазначену вище норму викладено в новій редакції, згідно з якою робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Таким чином, з прийняттям вказаного Закону законодавцем розширено коло осіб, які мають право на пільгове обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах, зокрема, стажу роботи в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп ), і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року № 3-рп ).

Згідно з положеннями частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 цього ж Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом 9 частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Таким чином, положення статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачають порядок зарахування до страхового стажу за раніше діючим порядком лише періодів роботи, які є стажем роботи для призначення пенсії та набуті до 01 січня 2004 року. Види трудової діяльності та інші періоди, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію були визначені саме Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у відповідній редакції може бути застосована до позивача виключно для цілей визначення наявності чи відсутності у неї права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 15 листопада 1971 року по 24 квітня 1978 року працювала медичною сестрою у 1-ій інфекційній клінічній лікарні м. Львова, а з 18 вересня 1979 року по 01 лютого 2001 року санітаркою та медичною сестрою в санаторії-профілакторії «Шахтар» (правонаступником якого є Оздоровчо-лікувальний комплекс «Ровесник» ДП «Львіввугілля»).

Враховуючи викладене, а також те, що пенсію за віком позивачу призначено з 22 січня 2001 року, тобто на момент, коли законодавством не було передбачено пільгове обчислення стажу роботи в інфекційних закладах охорони здоров'я, апеляційний суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області обґрунтовано відмовило позивачу в зарахуванні періоду роботи в 1-ій інфекційній клінічній лікарні м. Львова та в санаторії-профілакторії «Шахтар» з розрахунку один рік роботи за два роки страхового стажу, без дослідження при цьому приналежності вказаних установ до інфекційних закладів охорони здоров'я.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неправомірність дій суб'єкта владних повноважень та безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 310, 315, 317 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі № 813/2891/18 - скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року