Справа № 240/817/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

11 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/817/19

категорія 109040000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Лавренчук О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, за участю третьої особи на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", про зобов'язання внести запис про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, у якому просить зобов'язати відповідача внести до Національної кадастрової системи запис про скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 27,0843 га, що знаходиться за межами населених пунктів Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що «судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч. 5 ст. 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 446 Цивільного процесуального кодексу України процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

З доданих до позовоної заяви документів вбачається, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16.12.2015 у справі №278/2061/14-ц задоволено позов прокурора Житомирського району Житомирської області в інтересах ОСОБА_1: визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 28.05.2010 №588 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо скаладання документів для передачі у постійне користування земельної ділянки, з видачею державного акта Державному територіальному галузевому об'єднанню "Південно-Західна залізниця", розташованої на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та передачі в постійне користування земельної ділянки площею 27,0843 га; визнано недійсним державний акт на право постійного користування цією земельною ділянкою, виданий Державному територіальному галузевому об'єднанню "Південно-Західна залізниця", а також скасовано державну рєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1.

Таким чином, питання скасування державної реєстрації земельної ділянки вже вирішено під час розгляду цивільної справи №278/2061/14-ц, а тому позовна вимога у даній справі про зобов'язання відповідача внести до Національної кадастрової системи запис про скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, яка обгрунтована виключно фактом наявності зазначеного судового рішення у цивільній справі, а не порушеннями відповідачем приписів чинного правового регулювання при виконанні ним покладених на нього Законом повноважень, фактично стосується виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 16.12.2015 у справі №278/2061/14-ц і є способом захисту цивільних прав та інтересів позивача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а повинен вирішуватися в порядку цивільної юрисдикції із застосуванням процесуальних інструментів, передбачених для стадії виконання судового рішення.

Згідно зі ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, за участю третьої особи на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", про зобов'язання внести запис про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Лавренчук