Справа № 826/5855/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5855/18 Головуючий у 1 інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАЗ-ОЙЛ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАЗ-ОЙЛ» до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ТОВ «ДЖАЗ-ОЙЛ», звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 березня 2018 року № 3.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ТОВ «Джаз Ойл», звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та здійснені порушення вимог процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову. Зокрема, апелянт зазначає, що, всупереч вимогам Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 відповідачем замість рішення про застосування фінансових санкцій прийняте податкове повідомлення-рішення, яким зменшено строки сплати штрафу, передбачено інший порядок стягнення та спосіб забезпечення платежу. Крім того, скаржник зазначає, що вказані рішення уповноважені приймати різні особи, а саме: рішення про застосування штрафних санкцій - керівник, а у разі його відсутності - заступник керівника (п. 6 Порядку № 790), а податкове повідомлення-рішення - керівник (його заступник) або уповноважена особа (п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України).

14 січня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управління ДФС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв господарської одиниці АЗС № 2 магазин ТОВ «Джаз Ойл», за результатом якої складено акт від 13 березня 2018 року № 24/11/РРО/41201266.

З акту перевірки вбачається, що ТОВ «Джаз Ойл» порушено вимоги абз. 3, ч.4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, які полягали у тому, що на господарській одиниці в реалізації знаходяться алкогольні напої без марки акцизного податку встановленого зразка, а саме: виявлено 1 (одну) пляшку вина столового напівсолодкого білого «Мускатне Качинське» виробник ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія», дата виготовлення 04 жовтня 2017 pоку, номер партії 643, об'ємом 0,7 л. за ціною 58 грн 15 коп., на якій відсутня марка акцизного податку. Відповідно до наданої до перевірки видаткової накладної PH 36 від 03 січня 2018 pоку, постачальник TOB «Вересень Логістик», вищевказаний алкогольний напій отриманий партією на загальну суму 16458 грн 74 коп.

На підставі акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26 березня 2018 року № 3, яким ТОВ «Джаз Ойл» нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000 грн.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP (далі - Закон № 481/95-BP), алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п.п. 14.1.107 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

В силу п.п. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Нормами п. 226.1 ст. 226 Податкового кодексу України передбачено, що в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до п. 226.2 ст. 226 Податкового кодексу України, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Згідно з п. 226.9 вказаної статті, вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Аналогічні норми містить п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251, відповідно до якого, вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України, зберігання не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Отже, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», ст. 226 Податкового кодексу України та п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, склад правопорушення, за яке ст. 17 Закону № 481/95-ВР передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Випадки, коли алкогольні напої та тютюнові вироби вважаються немаркованими, перелічені у п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України та п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251.

Матеріали справи свідчать, що податковий орган застосував до відповідача фінансові санкції, на підставі абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, фактично за зберігання алкогольного напою без акцизної марки встановленого зразка, тобто, за порушення позивачем вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР.

Вказані обставини підтверджуються актом перевірки від 13 березня 2018 року № 24/11/РРО/41201266, у якому зазначено, що під час проведення фактичної перевірки було встановлено факт знаходження в реалізації 1 (однієї) пляшки вина столового напівсолодкого білого «Мускатне Качинське» виробник ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія», дата виготовлення 04 жовтня 2017 pоку, номер партії 643, об'ємом 0,7 л. за ціною 58 грн 15 коп., на якій відсутня марка акцизного податку, та не спростовано позивачем під час судового розгляду справи.

Колегія суддів вважає за необхідне, також, зазначити, що факт здійсненого позивачем порушення вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР ТОВ «Джаз-Ойл» не спростовувало під час проведення перевірки.

Відповідно до пояснень касира ОСОБА_5 вбачається, що вона не заперечує відсутність на пляшці алкогольного напою, що вказаний у акті перевірки, марки акцизного податку, однак, з приводу вказаного факту нічого пояснити не може. Крім того, акт перевірки від 13 березня 2018 року № 24/11/РРО/41201266 не містить заперечень уповноваженої особи позивача стосовно фактів, вказаних у акті. Додаткових письмових пояснень або заперечень, які б спростовували факт порушення вимог Закону № 481/95-ВР ТОВ «ДЖАЗ-ОЙЛ» до податкового органу не надавало.

При цьому, стверджуючи про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивач зазначає, що податковим органом не доведено у порядку, встановленому ч. 2 ст. 72 КАС України, порушення ТОВ «ДЖАЗ-ОЙЛ» вимог Закону № 481/95-ВР, оскільки на переконання позивача, відповідачем не доведено факту реалізації 1 (однієї) пляшки вина столового напівсолодкого білого «Мускатне Качинське» виробник ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія», дата виготовлення 04 жовтня 2017 pоку, номер партії 643, об'ємом 0,7 л. за ціною 58 грн 15 коп., на якій відсутня марка акцизного податку.

Водночас, колегія суддів вважає вказані доводи скаржника необґрунтованими, оскільки підставою для застосування до позивача фінансових санкцій є не реалізація, а зберігання алкогольного напою без акцизної марки встановленого зразка.

Аналіз абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» вказує на те, що до суб'єкта господарювання може бути застосований штраф у разі, зокрема, саме зберігання алкогольних напоїв без акцизної марки встановленого зразка.

Стосовно ж доводів апелянта про недотримання відповідачем форми рішення, про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР не встановлено форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом з тим, такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790.

Додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з п. 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення), нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно - правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства CPCP), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

У свою чергу, згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, таки контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення - рішення.

Водночас, в п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі, за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення - рішення, що й було зроблено відповідачем.

Оцінивши надані позивачем пояснення у сукупності з письмовими доказами, які були надані відповідачем, а саме: актом фактичної перевірки від 13 березня 2018 року № 24/11/РРО/41201266, поясненнями касира ОСОБА_5, наявними в матеріалах справи фотографіями об'єкту перевірки - 1 (однієї) пляшки вина столового напівсолодкого білого «Мускатне Качинське» виробник ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія», колегія суддів дійшла висновку про те, що виявлена під час перевірки рідина є алкогольним напоєм який не містить акцизної марки встановленого зразка.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області правомірно винесло податкове повідомлення-рішення від 26 березня 2018 року № 3.

Доводи апелянта про те, що відповідачем зменшено строки сплати штрафу, передбачено інший порядок стягнення та спосіб забезпечення платежу, ніж визначені чинним податковим законодавством, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у зв'язку з чим, вважаються необґрунтованими.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАЗ-ОЙЛ» та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем виконано вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України та доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, натомість, позивачем не надано докази, підтверджуючі правомірність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229,243,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАЗ-ОЙЛ» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В. .
Повний текст постанови виготовлено 11.02.2019 року.