Справа № 815/1466/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1466/18

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та 3-х осіб ОСОБА_2 і ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 06.07.2018р.) по справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, 3-х осіб Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкту до експлуатації,-

В С Т А Н О В И В:

03.04.2018 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту ДАБІ в Одеській області та 3-х осіб Одеської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просив суд скасувати реєстрацію зареєстрованої 25.12.2015р. декларації про готовність об'єкту до експлуатації серії ОД №41 щодо реконструкції нежитлового приміщення - продовольчого магазину із збільшенням площі, а саме площею вже 128,3 кв.м. без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані та цільового призначення, за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року вказаний адміністративний позов Департаменту комунальної власності ОМР - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції, заступник начальника юридичного управління Департаменту комунальної власності ОМР 20.07.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні.

3-ї особи в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу категорично не визнали та мотивовано наполягали на залишенні її без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, постановляючи ухвалу про залишення без розгляду адміністративного позову Департаменту комунальної власності Одеської міськради, суд 1-ї інстанції, посилаючись на приписи ст.ст.122,123,240 КАС України, виходив з того , що позивач, як суб'єкт владних повноважень, без поважних причин пропустив встановлений законом строк на звернення до суду із даними позовним вимогами.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти виключно лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як встановлено з матеріалів справи, спірні нежитлові приміщення «підвалу» загальною пл.168,4 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною власністю територіальної громади в особі Одеської міської ради, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 18.12.2008р. НОМЕР_1, яке зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухоме майно 08.01.2009р.

3 особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в свою чергу, є власниками нежитлових приміщень « 1-го поверху» загальною пл.52,8 кв.м, які розташовані за спірною адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 25.10.2006р. №2295.

Так, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявною у справі копією Акту обстеження від 24.11.2016р. спірного нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, перевіряючими - працівниками Департаменту комунальної власності Одеської міськради встановлено, що частина вищезазначеного приміщення підвалу загальною площею 128,3 кв.м фактично зайнята та з 25.12.2016р. вже зареєстрована на праві приватної власності за 3-ми особами - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується дослідженою перевіряючими інформацією з державного реєстру майнових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер №01).

Як слідує зі змісту положень ч.ч.1,2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється 3 (тримісячний) строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.99 КАС України (в попередній редакції, що діяла до 15.12.2017р.), для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється 6 (шестимісячний) строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у п.5 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, у відповідності до ч.ч.3,4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із приписами п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених ч.ч.3,4 ст.123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми процесуального закону, судова колегія звертає увагу на те, що КАС України як в новій редакції, так і в редакції, що діяла до 15.12.2017р., пов'язує строк звернення до суду з адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень виключно з моментом виникнення підстав, які дають право на звернення до суду, тобто з моменту вчинення протиправних дій відповідачем, з позовом до якого звертається відповідний суб'єкт владних повноважень, а не з моментом, коли позивач дізнався про порушення прав.

Як видно зі змісту приписів пп.2.2.1.2 п.2.2 розділу 2 «Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради» (затв. рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013р. №2752-VІ), Департамент відповідно до покладених на нього основних завдань і в межах свої повноважень у сфері управління комунальною власністю, у тому числі, здійснює облік, інвентаризацію комунального майна, що знаходиться в управлінні Департаменту, виконавчих органів Одеської міської ради та комунальних підприємств, забезпечує контроль за його використанням і збереженням. Здійснює контроль за ефективним використанням майна, що належить територіальній громаді м.Одеси на праві комунальної власності та закріплене за комунальними підприємствами на праві господарського відання або на праві оперативного управління; взаємодіє з підрозділами облдержадміністрації, виконавчими органами міської ради, постійними комісіями міської ради, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та об'єднаннями громадян з приводу використання комунального майна.

Також, згідно із п.3.1 розділу 3 цього ж Положення №2752, Департамент КВ, окрім іншого, має право одержувати у встановленому законодавством порядку безоплатно від органів державної влади, виконавчих органів міської ради, органів статистики, підприємств, установ, організацій звітні дані та інформаційні матеріали, необхідні для виконання покладених на Департамент завдань.

Отже, враховуючи викладені обставини, можна дійти висновку, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради є виконавчим органом, який наділений Одеською міською радою повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста Одеси, тобто у даних спірних правовідносинах Департамент (позивач) виступає не власником спірної комунальної власності, а уповноваженим органом, який контролює належне використання і збереження комунальної власності територіальної громади міста Одеси.

Так, як встановлено судами обох інстанцій та вже зазначалося вище, оскаржувана позивачем реєстрація декларації №ОД 41 відбулася 25.12.2015 року, а 24.11.2016 року (т.б. через 11 місяців) під час обстеження спірних нежитлових приміщень підвалу, розташованих по вул.Успенській,52 в м.Одеса, позивач фактично вже встановив факт того, що частина нежитлового приміщення підвалу, яка є об'єктом комунальної власності, використовується і зареєстрована на праві власності за 3-ми особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але до суду із даним позовом чомусь звернувся лише тільки 03.04.2018 року (т.б. через 1 рік 4 місяці).

Отже, на думку суду, саме з 24.11.2016 року у позивача фактично і виникло право на оскарження реєстрації спірної декларації про готовність об'єкта до експлуатації та з'явилися усі належні підстави для звернення до суду про її скасування. Тобто, позивач, як суб'єкт, який здійснює контроль за використанням і збереженням об'єктів комунальної власності, встановивши факт реєстрації права власності на такий об'єкт за 3-ми особами, повинен був в межах наданих йому Положенням №2752 прав звернутися до Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області та точно встановити, на підставі яких саме документів, окрім свідоцтва про право власності, державним реєстратором було прийнято рішення про реєстрацію права власності на об'єкт комунальної власності за третіми особами.

Окрім того, слід звернути увагу й на те, що до Приморського районного суду м. Одеси, який зараз паралельно розглядає поданий 10.01.2017р. позов Департаменту КВ до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірні нежитлові приміщення підвалу (справа №2/522/31/17), матеріали реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, надійшли ще 07.11.2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією супровідного листа.

Проте, позивач в своєму адміністративному позові стверджує, що ознайомився з вказаними вище матеріалами лише тільки 23.01.2018 року, на підтвердження чого посилається на протокол судового засідання Приморського районного суду від 23.01.2018р., в якому наявне клопотання представника позивача про ознайомлення з витребуваними матеріалами реєстраційної справи, оскільки ОСОБА_1 є новим представником по справі.

Однак, судова колегія, як і окружний суд, звертає увагу на те, що відомостей з приводу того, що попередній представник Департаменту не ознайомлювався раніше з вказаними доказами судами 1-ї та 2-ї інстанцій не надано. Крім цього, як вже неодноразово наголошувалося вище, КАС України не пов'язує строк на звернення до суду суб'єкта владних повноважень з моментом, коли останній дізнався про порушення своїх прав, а отже, зазначені доводи позивача не є переконливими.

Отже, оскільки з 15.12.2017 року передбачений новим КАС України строк на звернення суб'єкта владних повноважень до суду становить 3 (три) місяці, а не шість (як було встановлено попередньою редакцією КАСУ), з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення позову, то відповідно, судова колегія зазначає, що навіть при відрахуванні 3-місячного строку оскарження з 15.12.2017 року, строк на звернення до суду із вказаним позовом недотриманий.

Таким чином, за вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов правильного висновку про наявність усіх законних підстав для залишення даного адміністративного позову без розгляду.

Крім того, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, також вважає за необхідне зазначити й про те, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації є індивідуальним актом, який, в свою чергу, з прийняттям рішення державним реєстратором про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості за 3-ми особами фактично вичерпав свою дію.

До того ж, слід вказати й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук