Справа № 160/1029/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 лютого 2019 року Справа № 160/1029/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне.

Згідно з ч.1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об'єднання вимог, є об'єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

За приписами частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права позивача та об'єктивного обов'язку відповідача.

У той же час, суд зазначає, що зі змісту позовної заяви видно, що позов заявлено двома позивачами до одного і того самого відповідача.

Поряд з цим, аналізуючи зміст позовної заяви та додані до нього документи, суд наголошує, що підстави позову щодо кожного з позивачів є різними, оскільки заяви про призначення пенсії подавалися від імені кожного позивача окремо та відповідачем розглядалися та надавалися відповіді окремо одна від одної, кожна в межах своїх правових обґрунтувань, двома окремими листами, копії яких наявні в матеріалах справи.

З наведеного вбачається, що позивачами у поданій до суду позовній заяві об'єднано вимоги, які не пов'язані між собою поданими доказами, кожний доказ стосується кожного позивача окремо один від одного, позивачами не зазначено, яким чином пов'язані їх позовні вимоги, які розділені між собою та направлені на захист кожного позивача окремо.

Отже суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних позивачами вимог значно ускладнить та сприятиме затягуванню учасниками справи вирішення спору по суті, оскільки подані на обґрунтування позовних вимог документи, не є пов'язаними між собою.

У взаємозв'язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Таким чином, враховуючи на викладені обставини, а також зважаючи на те, що суду необхідно буде дослідити вимоги щодо бездіяльності відповідача та зобов'язання вчинити певні дії щодо кожного позивача окремо на підставі різних за своєю суттю та складністю документів, суд дійшов висновку, що спільний розгляд позовних вимог позивачів в даній адміністративній справі суттєво ускладнить та сповільнить вирішення спору по суті, з огляду на що, позовна заява, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, підлягає поверненню.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Пунктом 1 частини першої статті 59 КАС України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною другою статті 59 КАС України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках іншою особою.

Відповідно до частини шостої статті 59 КАС України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

У відповідності до частини восьмої статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Враховуючи викладене, сторона у справі має право на звернення до суду через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що позовну заяву подано та підписано від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 представником позивачів - ОСОБА_3, на підставі довіреності від 29.07.2018 року.

При цьому, зі змісту копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 11.08.2000р. вбачається, що строк його дії закінчився - 11.08.2010р., а згідно копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 НОМЕР_2 від 11.08.2000р., строк його дії закінчився - 11.08.2010 року.

Разом з цим, в наданій представником позивачів копії довіреності від 29.07.2018р. вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі вказаних закордонних паспортів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 уповноважують осіб бути їх представниками, тобто, долучена до матеріалів справи копія довіреності від 29.07.2018 року на представництво інтересів позивачів видана на підставі документів, що посвідчує їх особу, які станом на момент вчинення довіреності були недійсними.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20.11.2012 визначено назви та види документів, які зокрема, посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону визначено, що документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

При цьому, закінчення строку дії паспорту для виїзду за кордон не припиняє громадянства, але із закінченням строку дії паспорту, такий документ не може посвідчувати особу.

Враховуючи, що до позовної заяви додано копію довіреності, не засвідчену у визначеному законом порядку та яка видана на підставі недійсного паспорту, суд дійшов висновку, що позовна заява підписана особою, повноваження якої не підтвердженні відповідно до вимог статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, відповідно до правил п.3, 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява підлягає поверненню.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладеній в ухвалі від 16.08.2018 року по справі №816/2062/17.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 43, 169, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова