Справа № 591/100/19
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/100/19
Провадження № 2-а/591/80/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2018 року близько 13:37 год. він рухався по пр-ту Шевченка в напрямку залізничного вокзалу, коли проїхав міст, його зупинив інспектор роти №4 батальйону УПП в Сумській області лейтенант поліції ОСОБА_2, після зупинки повідомив, що він здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме проїхав перехрестя вулиць ОСОБА_3 та Троїцької на заборонений жовтий сигнал світлофору та здійснив обгін транспортного засобу безпосередньо на мосту, чим порушив п.14.6 Правил дорожнього руху. Потім відповідач склав постанову серії НК №433688 про накладення адміністративного стягнення.

Вважає зазначену постанову незаконною в звязку з тим, що вона була складена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так зазначає, що оскаржувана постанова не містить порядку її оскарження. При винесенні постанови відповідач не врахував його пояснення, а саме, що відповідно до п.1.10 ПДР України, обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, повязане з виїздом на смугу зустрічного руху. Він же не виїжджав на смугу зустрічного руху, а отже не здійснював обгін. Зазначає, що відповідно до п. 11.5 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).Також вважає, що оскільки в даному випадку було складено постанову про адміністративне правопорушення, що зафіксоване не в автоматичному режимі, то повинен був складений і протокол про адміністративне правопорушення. Всупереч вимогам ч.1 ст. 276 КУпАП відповідач здійснив розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, а також зазначає, що йому не було пояснено право на юридичну допомогу, а саме не надано відомості щодо можливості звернення за юридично допомогою з перенесенням розгляду справи.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати дії інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 при складанні постанови серії НК №433688 від 27 грудня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП незаконними; визнати постанову серії НК №433688 від 27 грудня 2018 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 січня 2019 року у справі за вказаним адміністративним позовом відкрите провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу.

28 січня 2019 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 27 грудня 2018 року згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в Сумській області він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення дорожнього руху у м. Суми. Близько 13.37 год. 27.12.2018 року в м. Суми на просп. Т. Шевченка нарядом було виявлено автомобіль Субару, номерний знак НОМЕР_1, водій якого проїхав перехрестя вул. ОСОБА_3 та Троїцька на забороняючий жовтий сигнал світлофору, та здійснив обгін транспортного засобу на мосту, чим порушив п. 14.6 г ПДР України. Правопорушення було зафіксовано на службовий відео реєстратор Хіаоmі та відеозапис правопорушення додає.

Відповідач пояснив позивачу, що він порушив вимоги п. 14.6 ПДР, а саме: проїхав перехрестя вул. ОСОБА_3 та Троїцька на забороняючий жовтий сигнал світлофору та здійснив обгін транспортного засобу на мосту, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач розяснив позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Одразу ж розглянувши в присутності Позивача матеріали адміністративної справи, відповідач виніс постанову НК №433688 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідач оголосив постанову та вручив її копію позивачу.

Вважає, що оскаржувана постанова за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Тому просить залишити без змін оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, а позовну заяву без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2018 року, винесеної інспектором роти № 4 батальйону УПП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. В постанові зазначено, що 27 грудня 2018 р. о 13 год. 37 хв. в м. Суми по пр.-ту Шевченка, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, проїхав перехрестя вул. ОСОБА_3 та Троїцька на забороняючий жовтий сигнал світлофору та здійснив обгін іншого транспортного засобу на мосту, чим порушив п. 14.6 г ПДР. Порушення зафіксоване на відеореєстратор Xiaomi (а.с.9).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (чч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185 3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд не погоджується з доводами позовної заяви щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене ч. 2 ст. 122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ст. 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Разом з тим, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Отже доводи позивача, викладені в адміністративному позові, щодо порушення вимог законодавства у звязку з тим, що відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також здійснення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу, не ґрунтуються на вимогах закону.

Також не заслуговують на увагу доводи позову в частині нерозяснення відповідачем права на юридичну допомогу, оскільки з наданого відповідачем суду відеозапису вбачається, що позивачу розяснено зміст ст. 63 Конституції України та права, визначені ст. 268 КУпАП, в тому числі і право скористатися правової допомогою. Відповідач запитав у позивача, чи має він клопотання, на що той будь-яких клопотань щодо надання часу для можливості скористатися правовою допомогою не заявляв і не заперечував проти розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

За ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 14.6 г Правил дорожнього руху України передбачено, що обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Як встановлено під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято до уваги факт порушення позивачем ПДР України, та прийнято рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в сумі 425 грн.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідач, заперечуючи проти заявленого до нього позову, надав суду диск з відеозаписом. Проте, з наданого суду відео неможливо встановити марку та номерні знаки автомобілів, які були учасниками дорожнього руху, а також ідентифікувати транспортний засіб, на якому рухався позивач.

Інших доказів на підтвердження події вчинення позивачем адміністративного правопорушення не надано, а тому суд вважає, що відповідач не надав суду належних доказів, які б спростовували доводи позивача.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ст.77 КАС України не доведено правомірність свого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

За вказаних обставин, суд вважає доводи позивача обґрунтованими, оскільки вони не спростовані відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем під час прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 241-246, 257-262, 286, 295 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає: м. Суми, вул. Польова, 5, РНОКПП НОМЕР_3, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 433688 від 27 грудня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп., та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.П.Сидоренко