Справа № 200/9881/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року справа №200/9881/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 р. (повний текст складено 20 листопада 2018 року у м. Слов'янськ) у справі № 200/9881/18-а (головуючий І інстанції суддя Мозговая Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправними дії, визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.10.2018 року звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті їй допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати незаконним та скасувати рішення відповідача про відмову у нарахуванні та виплаті їй допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати відповідача призначити та здійснити їй виплату державної допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за її заявою від 23.08.2018 року (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області у нарахуванні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) допомоги при народженні дитини.

Визнано незаконним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області від 05.09.2018 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23) призначити та здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с. 34-36).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним і скасування рішення відповідача від 05.09.2018 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язання відповідача призначити та здійснити позивачу виплату допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти нове рішення, яким відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог позивачу.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що механізм надання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам регламентується рядом нормативно-правових актів, зокрема Порядком № 365 від 08.06.2016 року .

Пунктом 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація її прав на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно із ст. 11 Закону України № 2811-XII допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12 місяців з дня народження дитини.

Таким чином, станом на 12 листопада 2017 року сплинув строк для звернення позивача з відповідною заявою, встановлений ст. 11 Закону № 2811-XII та п. 12 Порядку № 1751.

Обмеження в строках звернення за призначенням допомоги при народженні дитини, передбачені ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року та п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» встановлені для всіх громадян України, в тому числі, і для громадян, які мають статус внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 має дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження та є внутрішньо переміщеними особами, місце проживання яких зареєстровано на території проведення антитерористичної операції (м. Горлівка Донецької обл.), а фактичне місце проживання/перебування - на території України (м.Краматорськ Донецької обл.), що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 23.08.2018 року № НОМЕР_2, НОМЕР_3. (а.с.12-14)

23.08.2018 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Листом від 20.09.2018 року № 01-14/7179 в задоволенні заяви відмовлено з посиланням на те, що оскільки з моменту звернення до Управління за призначенням виплати такої допомоги пройшло більше дванадцяти місяців, тому підстави для призначення виплати допомоги відсутні. Щодо вимоги призначити виплату допомоги по догляду за дитиною до 3-років з місяця звернення підстави відсутні, оскільки цей вид допомоги виключений з переліку видів державної допомоги сім'ям з дітьми на підставі Закону №1166-VІІ від 27.03.2014 року (а.с. 16).

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно за ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21.11.1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811).

Статтею 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (в редакції на момент подання позивачем до відповідача заяви про призначення допомоги при народженні дитини) передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 цього Закону визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини (ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми").

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Призначення і виплата державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюються управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу) (п. 11 Порядку).

Так, відповідно пункту 13 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини, яка народилася після 8 квітня 2011 р., надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

При цьому така допомога надається у розмірах прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, встановленого на день народження дитини.

Згідно п. 43 Порядку № 1751 документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви.

Про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п'яти днів після прийняття відповідного рішення.

Як вже зазначалось раніше, відповідач відмовив позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини через те, що з моменту звернення із заявою про призначення такої допомоги пройшло більше 12 місяців з дня народження дитини.

Між тим, відмовляючи у призначенні виплати такої допомоги не враховано наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

До першого з вказаних Переліків внесено, зокрема м. Горлівку Донецької обл., де проживала і з якого позивач переміщена на контрольовану територію та взята на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є внутрішньо переміщеними особами, місце проживання яких зареєстровано на території проведення антитерористичної операції (м. Горлівка Донецької обл.), а фактичне місце проживання/перебування - на території України (м.Краматорськ Донецької обл.), що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 23.08.2018 року № НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Посилання апелянта на Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 суд не приймає до уваги з огляду на те, що вказана постанова є підзаконним нормативно-правовими актом, яка має нижчу юридичну силу ніж Закон, і яка значно звужує встановлене законодавством право на отримання допомоги позивачем.

Парламентська асамблея Ради Європи 12 жовтня ухвалила дві резолюції щодо України, в яких закликала

16.3. українську владу:

спростити, наскільки це можливо, повсякденне життя мешканців непідконтрольних територій і переміщених осіб з цих районів за рахунок скорочення адміністративних процедур щодо доступу до виплати пенсій і соціальної допомоги та сприяння доступу жителів до правосуддя шляхом належного оснащення та кадрового забезпечення судів у районах, підконтрольних уряду, чия юрисдикція була поширена на непідконтрольні території.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Як відзначено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 591/610/16-а (К/9901/12622/18), допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Керуючись принципом верховенства права, суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом першої інстанції, позивач має право на виплату державної допомоги при народженні дитини, оскільки механізм призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не повинен звужувати права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і не впливають на правильне по суті рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов'язку доказування правомірності своїх дій суб'єктом владних повноважень суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта щодо недоведеності позивачем порушення його права на отримання державної допомоги при народженні дитини.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 р. у справі № 200/9881/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючийсуддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко