Справа № 824/79/17-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/79/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дембіцького П.Д., розглянувши в порядку письмового адміністративну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області (позивач) просить суд: - стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області страхові кошти в розмірі 3234,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами перевірки відповідача прийнято рішення № 48 про повернення коштів Фонду використаних з порушенням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Станом на дату звернення до окружного адміністративного суду з позовом відповідач не погасив заборгованість по коштах Фонду в сумі 3234,00 грн., чим порушив норми законодавства та заподіяв шкоду бюджету Фонду.

Відповідачем до суду надано заперечення проти позову, в якому зазначив, що рішення від 25.07.2016 року № 48 про повернення коштів Фонду використаних з порушенням законодавства про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є не діючим, оскільки скарга ОСОБА_1 від 30.08.2016 року на дане рішення задоволена, оскільки виконавчою дирекцією Чернівецького відділення Фонду проігноровано скаргу ОСОБА_1, а саме вмотивованого рішення по скарзі відповідача від 30.08.2016 року прийнято не було (а. с. 33-36).

Ухвалою суду від 12.11.2018 року замінено позивача - виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на правонаступника - управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області (код ЄДРПОУ - 41314497, адреса 58001, м. Чернівці, вул. Гулака Артемовського, 19).

З урахуванням заявлених вимог та заперечень, пояснень представників сторін, судом з метою з'ясування обставин справи було зобов'язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог.

Оскільки сторонами на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 КАС України зобов'язував сторони ухвалою суду надати суду письмові докази в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, у зв'язку з чим розгляд справи відкладався, оголошувалась перерва.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наданих поясненнях, просив суд задовольнити позовні вимоги, а також справу розглядати у порядку письмового провадження.

Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання за адресою вказаної в позовній заяві.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 494 адресоване позивачу, повернулось на адресу суду з проставленою відміткою відділу поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 127 КАС України встановлено, що часом вручення повістки вважається: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особо-підприємцем, яка зареєстрована та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а. с. 9-10).

Позивачем проведена перевірка ФОП ОСОБА_1 правильності нарахування, своєчасності і повноти сплати страхових внесків, інших платежів до Фонду, за результатами якої прийнято рішення про повернення коштів Фонду використаних з порушенням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності від 25.07.2016 року № 48 (а. с. 11).

Згідно рішення № 48 від 25.07.2016 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, застосовано до відповідача фінансові санкції, а загальна сума страхових коштів, які підлягають перерахуванню до позивача становить - 3234,00 грн. (а. с.11).

01.08.2016 року відповідач звернувся із скаргою на рішення Чернівецької міської виконавчої дирекції № 48 від 25.07.2016 року до директора Чернівецької міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

В зазначеній скарзі відповідач вказав, що у зв'язку з тим, що під час рейдерського захвату приміщення туристичної фірми частина документів була втрачена, на запит приватного підприємця санаторієм надана довідка про підтвердження фактичного перебування в санаторії ОСОБА_2

Документи пред'явленні Фонду наручно 27.07.2016 року, які підтверджували факт цільового використання коштів Фонду, не були прийняті до розгляду (а. с. 37).

18.08.2016 року позивачем розглянути скаргу ФОП ОСОБА_1 та залишено її без задоволення. (а. с. 38-39).

30.08.2016 року ФОП ОСОБА_1 звернулася з листом до директора виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому вказала, що й надалі заперечує висновок Чернівецької дирекції щодо повернення коштів Фонду в сумі 3234,00 грн, які використані за цільовим призначенням - оздоровленням колишнього працівника ОСОБА_2 (а. с. 41).

09.09.2016 року листом № 01-13/1771 відповідач надав відповідь на звернення ФОП ОСОБА_1, в якому зазначив, що поданий лист ФОП ОСОБА_1 не можна вважати скаргою на рішення органу Фонду, оскільки він не відповідає вимогам, які зазначені в розділі 7 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішення за їх результатами та процедури оскарження, затвердженої постановою правління Фонду від 22.12.2010 року № 29.

Крім того, вважає, що Чернівецька міська виконавча дирекція прийняла рішення № 48 від 25.07.2016 року правомірно та обґрунтована з врахуванням норм чинного законодавства. (42-44).

24.11.2016 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 4 про сплату фінансових (штрафних) санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 3234,00 грн. (а. с. 13).

27.12.2016 року ФОП ОСОБА_1 надала відповідь на претензію позивача № 4 про сплату фінансових (штрафних) санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 3234,00 грн. (а. с. 45).

Оскільки відповідач в добровільному порядку суму заборгованості не сплатив, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено.

Відносини, що виникли з даного спору врегульовано Законом України "Про загальнобов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Згідно частини 1 статті 4 Закону № 1105-XIV, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно статті 11 Закону № 1105-XIV джерелами формування коштів Фонду (окрім іншого), суми фінансових санкцій, застосованих відповідно до цього Закону, інших законів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців за порушення встановленого порядку сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, штрафів за недотримання законодавства про соціальне страхування, а також суми адміністративних штрафів, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення.

Пунктом 1 частини 5 статті 15 Закону № 1105-XIV, встановлено відповідальність роботодавця за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Відповідно до частини 6 статті 15 Закону № 1105-XIV, у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 10 Закону № 1105-XIV, Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.

Відповідно до частин 1 - 2 статті 17 Закону № 1105-XIV спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Відповідно до пункту 5 прикінцевих та перехідних положень Закону № 1105-XIV, Фонд соціального страхування України та його робочі органи є правонаступниками Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділень у районах і містах обласного значення, а також Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, його виконавчої дирекції, відділень цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та їх робочих органів.

Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 р. №29, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.03.2011 р. за № 393/19131 затверджено Інструкцію про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок (далі - Інструкція № 29).

Відповідно до п. 3.2. Інструкції № 29 планові перевірки проводяться згідно з планами-графіками органу Фонду. Перевірці підлягають документи за звітні періоди поточного та попередніх років, за які не здійснювалась перевірка.

Формування планів-графіків проведення планових перевірок страхувальників органом Фонду здійснюється щокварталу. До 20 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому, формується план-графік, який затверджується наказом керівника робочого органу Фонду (керівника виконавчої дирекції відділення Фонду).

Згідно п. 7.1. Інструкції № 29 страхувальник може оскаржити рішення органу Фонду.

Страхувальник у письмовій формі звертається до органу Фонду, який прийняв рішення, із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга повинна бути подана органу Фонду протягом 10 календарних днів з дня отримання страхувальником рішення органу Фонду, що оскаржується.

Керівник (заступник керівника) органу Фонду за результатами розгляду скарги приймає вмотивоване рішення та надсилає його страхувальнику протягом 20 календарних днів після отримання скарги. У разі якщо орган Фонду надсилає рішення про повну або часткову відмову у задоволенні скарги, страхувальник має право звернутися протягом 10 календарних днів з дня отримання рішення про результати розгляду скарги з повторною скаргою до органу Фонду вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для прийняття рішення по скарзі або до суду у встановленому законодавством порядку.

Керівник (заступник керівника) органу Фонду може прийняти рішення про продовження строків розгляду скарги страхувальника понад строки, визначені в абзаці третьому цього пункту, але не більше 60 календарних днів, яке направляється страхувальнику до закінчення двадцятиденного строку, зазначеного в абзаці третьому цього пункту.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою страхувальника не надсилається страхувальнику протягом двадцятиденного строку або протягом строку, на який за рішенням керівника органу Фонду або його заступника розгляд продовжено, така скарга вважається повністю задоволеною на користь страхувальника з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь страхувальника, якщо рішення керівника органу Фонду (або його заступника) про продовження строків її розгляду не було надіслано страхувальнику до закінчення двадцятиденного строку, зазначеного в абзаці четвертому цього пункту.

У разі недотримання страхувальником строку направлення оскарження на рішення органу Фонду, визначеного в абзацах другому та третьому цього пункту, розгляд скарги органом Фонду не здійснюється, про що страхувальник повідомляється письмово.

У разі збільшення органом Фонду суми страхових коштів, які підлягають поверненню, суми належних до сплати фінансових санкцій раніше надіслані рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій та/або рішення про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду не відкликаються, а на суму такого збільшення органом Фонду надсилається страхувальнику окреме рішення.

Збільшена сума страхових коштів, які підлягають поверненню, сума належних до сплати фінансових санкцій повинні бути сплачені або можуть бути оскаржені страхувальником за процедурою, визначеною Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" та цим Порядком, із застосуванням строків, установлених для сплати або оскарження рішення органу Фонду.

Скарга на рішення органу Фонду, визначені абзацами другим та третім цього пункту, подана з дотриманням порядку і строків, визначених цим пунктом, зупиняє строки сплати страхових коштів та фінансових санкцій до винесення рішення органом Фонду вищого рівня або до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що рішення № 48 від 25.07.2016 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким застосовано до відповідача фінансові санкції, а загальна сума страхових коштів, які підлягають перерахуванню до позивача становить - 3234,00 грн., в судовому порядку не оскаржувалось, а в адміністративному не скасовано.

Таким чином рішення № 48 від 25.07.2016 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким застосовано до відповідача фінансові санкції, а загальна сума страхових коштів, які підлягають перерахуванню до позивача становить - 3234,00 грн., є правомірними та на час розгляду адміністративної справи чинними.

З огляду на наведене, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача щодо наявності у відповідача заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми заборгованості на день розгляду справи або ж спростовували доводи позивача відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає заявлені Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведення експертиз. За відсутності вказаних витрат суд не вирішує питання про їх стягнення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-80, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області страхові кошти в розмірі 3234,00 грн. (три тисячі двісті тридцять чотири грн.00 коп).

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області (58001, м. Чернівці, вул. Гулака-Аремемовського Семена, 19, ).

Відповідач: - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, фактична адреса АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1).

Суддя П.Д. Дембіцький