Справа № 2240/3288/18
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/3288/18

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

12 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року (рішення ухвалене суддею Михайловим О.О. в м.Хмельницький, дані про дату складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.03.2018 №0410528/1304-2226.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем вимог статей 265, 266 Податкового кодексу України. Зазначив, що контролюючий орган спірним податковим повідомлення-рішенням неправомірно нарахував йому податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, за 2017 рік у розмірі 3008,64 грн, оскільки у його власності у 2017 році знаходились гаражі, загальною площею 156,7 кв.м. Рішенням від 12.01.2017 №1 Шепетівська міська рада Хмельницької області встановила для об'єктів нежитлової нерухомості - господарських будівель (сараїв, хлівів, гаражів, літніх кухонь, майстерень, тощо) ставку податку 0,05% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) періоду за 1 кв.м бази оподаткування. Вважає, що розмір податку на нерухоме майно у 2017 році становить 250,72 грн. Тому, податкове повідомлення-рішення від 27.03.2018 №0410528/1304-2226 є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково.

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 27.03.2018 №0410528/1304-2226 в частині визначення податку у сумі 2757,92 грн.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині суд відмовив.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноти з'ясування обставин справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволення повних вимог. Зокрема, зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2004 позивач придбав комплекс, який складається з 2 гаражів, загальною площею 156,7 кв.м. Продавцем вказаного майна є Національний банк України, тому, цей комплекс є будівлею для забезпечення адміністративний цілей та діяльності відповідної установи. Відповідно до рішення Шепетівської міської ради Хмельницької області від 12.01.2017 №1 ставка податку нежитлової нерухомості становить 0,6% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м бази оподаткування (156,7*19,20=3008,64). Тому, контролюючий орган правомірно нарахував позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 3008,64 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання позивач не прибув, в заяві до суду просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2004 позивач ОСОБА_2 (покупець) придбав у Національного банку України за договором купівлі-продажу комплекс, що складається з 2 гаражів, загальною площею 156,7 кв.м, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, а саме: податок на майно, який складається з податку на майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Отже, Законом №71-VIII запроваджено низку правових норм, якими врегульовано питання справляння місцевих податків.

Згідно із пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України, в редакції Закону №71-VIII, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зважаючи на зміст наведених законодавчих норм, встановлення податку на майно, зокрема, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є повноваженням місцевої ради, яке виконується шляхом прийняття відповідного рішення.

Одночасно підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України регламентовано порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Разом з цим, норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

З матеріалів справи слідує, що на підставі підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, 27.03.2018 Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №0410528/1304-2226, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 3008,64 грн. за 2017 рік.

Листом від 31.07.2018 позивач звернувся до начальника Шепетівського відділення Славутської ОДПІ, в якому просив провести перерахунок податку на нерухоме майно, визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням.

Листом від 31.08.2018 №21614/Г/22-01-13-04-18 Головне управління ДФС в Хмельницькій області відмовило позивачу у задоволенні його клопотання.

Позиція податкового органу полягає в тому, що оскільки позивач на підставі договору купівлі-продажу придбав комплекс, який складається з 2 гаражів, загальною площею 156,7 кв.м., продавцем вказаного майна є Національний банк України, тому, цей комплекс є будівлею, що призначена для забезпечення адміністративний цілей та діяльності відповідної установи. Тому, на підставі рішення Шепетівської міської ради Хмельницької області від 12.01.2017 №1 відповідач застосував ставку податку для такої нежитлової нерухомості - 0,6% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м бази оподаткування (156,7*19,20=3008,64) як до об'єкту оподаткування - "будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові, будівлі для конторських та адміністративних цілей).

Таку позицію податкового органу озвучив і представник відповідача в суді апеляційної інстанції.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач вважає неправомірним, що стало підставою його звернення до суду з цим позовом.

Колегія суддів не погоджується з позицією податкового органу, оскільки в силу приписів підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

За змістом підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта вбачається, що у 2017 році у власності позивача перебував комплекс із 2 гаражів загальною площею 156,7 кв.м, що знаходиться за адресою вул.Карла Маркса 46, м. Шепетівка, Хмельницька область.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції керувався положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507, де будівлі класу "гаражі" (код 1242) включають гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки, навіси для велосипедів. Такий клас будівель віднесений до підрозділу "будівлі транспорту та засобів зв'язку" (код 124) розділу "будівлі нежитлові" (код 12). А з урахуванням Рішення від 12.01.2017 №1 Шепетівської міської ради Хмельницької області суд першої інстанції застосував до спірного об'єкта оподаткування ставку податку - на господарські (присадибні) будівлі (в т.ч. сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо), що не використовуються у проваджені підприємницької діяльності, - 0,05% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 кв.м бази оподаткування.

Колегія суддів з урахуванням структури та змісту Рішення Шепетівської міської ради Хмельницької області від 12.01.2017 №1 вважає, що в цьому випадку до об'єкту нежитлової нерухомості (комплекс із 2 гаражів загальною площею 156,7 кв.м) належить застосувати ставку податку, передбачену для об'єктів нежитлової нерухомості, а саме: "гаражі (гаражі наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки, що не використовуються у провадженні підприємницької діяльності - 0,2 мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 кв.м бази оподаткування. Позаяк, станом на момент визначення суми податку спірний об'єкт не відносився а ні до будівель офсних, а ні до господарських (присадибних) будівель. А повноваженнями щодо встановлення податку на майно, відмінне від земельної ділянки з урахуванням специфіки об'єктів житлової та нежитлової нерухомості на території відповідної територіальної громади законодавець наділив саме місцеві ради.

Колегія суддів також вважає, що оскільки в силу приписів п.п.266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності, це дає підстави для висновку про те, що прийняття податкового повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та визначення розміру такого податку є дискреційними повноваженнями відповідача.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

За таких обставин, та з урахуванням того, що суд не може втрутитись у дискрецію податкового органу, спірне податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню в повному обсязі з мотивів, викладених у цій постанові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Прийняти постанову, якою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 27.03.2018 №0410528/1304-2226, про визначення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з мотивів, викладених в мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 лютого 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Іваненко Т.В. Шидловський В.Б.