Справа № 214/5790/17(2-а/214/276/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2019 року м. Дніпросправа №214/5790/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01.06.2018 р. (суддя Гриня Н.Г., м. Кривий Ріг) у справі №214/5790/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області

третя особа - Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат",

про визнання наявності необхідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд включити до пільгового стажу роботи весь період часу із 29.06.1992 року по 15.09.2016 рік, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив, виходячи з того, що існує рішення суду в цивільній справі, що набрало законної сили, яким встановлено, що довідка, уточнююча характер роботи від 15.09.2016 року №575, що видана ПАТ "Південний ГЗК", містить вірні дані щодо обрахунку стажу роботи позивача в ПАТ "Південний ГЗК". Отже, відповідачем правомірно було відмовлено позивачу в призначенні пенсії, враховуючи надані позивачем документи, зокрема, довідку №575 від 15.09.2016 року, видану ПАТ "Південний ГЗК", та відсутність необхідного пільгового стажу роботи 25 років на посадах, які дають право на пенсію згідно ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Підстав для включення до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком згідно з ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", всього періоду роботи з 29.06.1992 року по 15.09.2016 рік, суд не знайшов.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції , позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначив, що підставою для врахування та визнання трудового стажу як пільгового, використовуються дані трудової книжки працівника, які є першочерговими та пріоритетними.

У трудовій книжці позивача містяться записи, які підлягають включенню до пільгового трудового стажу, загальний пільговий стаж складає 25 років 1 місяць 14 днів.

Відповідачем та третьою особою визнається, що професія позивача - помічник машиніста локомотиву (електровозу) служби рухомого складу цеху рухомого складу управління залізничного транспорту відноситься до Списку професій № 1, визначених розділом 4 постанови КМУ № 202 від 31.03.1994 року, стаж роботи за якими дає право на пільгову пенсію.

Стаж, який заперечується відповідачем, складає 1 рік 6 місяців 26 днів.

Вказує на те, що третя особа жодним чином не підтвердила відповідними первинними документами (наказами, розпорядженнями, тощо) факт того, що зазначений термін позивач був зайнятий поза межами кар'єру. Такі відомості не наведені ані в трудовій книжці, ані в уточнюючій довідці.

Зазначає, що відповідач відповідно до пп. 4, 6, 8 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління ПФУ № 28-2 від 22.12.2014 року, мав витребувати від третьої особи первинні документи, які підтверджують викладені в уточнюючій довідці факти, перш ніж констатувати відсутність пільгового стажу.

Табелі обліку робочого часу не є належними доказами у справі, оскільки вони ніким не підписані і не можуть вважатись достовірними.

Вважає, що суд не повинен був посилатись на судове рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу у справі № 213/3119/16-ц від 16.06.2017 року як на підставу відмови у позові, а повинен був самостійно дослідити наявні у справі докази та документи, дійти власного висновку про наявність підстав для незарахування пільгового стажу, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Отже, відповідач прийняв рішення про неврахування пільгового стажу роботи без обґрунтування такого рішення будь-якими належними первинними документами, без додаткового розслідування та витребування додаткових відомостей, хоча міг і повинен був як суб'єкт владних повноважень це здійснити.

Просить скасувати рішення суду та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивач на виконання п. 20 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, подав додатково довідку про пільговий характер роботи № 575 від 15.09.2016 року, видану ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", якою підприємством зараховано роботу позивача до такої, що передбачено ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - 22 роки 4 місяці 9 днів (за період роботи з 29.06.1992 року по 15.09.2016 року за даними обліку робочого часу).

Відповідач, діючи в межах свої повноважень, зарахував пільговий стаж на підставі зазначеної довідки.

Відповідно до постанови КМУ № 202 від 31.03.1994 року основною вимогою для призначення пенсії за ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є робота повний робочий день на відкритих гірничих роботах з видобування вугілля, руди та інших корисних копалин у розділах і кар'єрах глибиною 150 метрів і більше.

Актом перевірки табелів робочого часу від 21.11.2016 року встановлено, що позивач був зайняти повний робочий день на дільниці поза межами кар'єру завглибшки 150 метрів і глибше на відвалах 1 рік 4 місяців 24 днів, що не дає можливості зарахування вказаного стажу до пільгового.

Крім того, зазначає, що правильність уточнюючої довідки було досліджено та підтверджено рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу у справі № 213/3119/16-ц від 16.06.2017, постановами апеляційного адміністративного суду від 20.12.2017 року та Верховного Суду від 03.05.2018 року.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Третя особа в справі також надала відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що доручення помічнику машиніста електровоза, машиністу електровоза на виконання робіт в тій чи іншій робочій зоні в межа промислового майданчику підприємства не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника, оформлюється шляхом видачі на початку зміни письмового наряду на виконання робіт. Облік часу роботи на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці здійснювався шляхом внесення відповідних даних до табелю обліку робочого часу. Згідно акту від 21.11.2016 року перевірки табелів обліку робочого часу за період з 29.06.1992 року по теперішній час встановлено, що позивач був зайнятий повний робочий день на дільниці поза межами кар'єру завглибшки 150 метрів і глибше на відвалах 1 рік 4 місяців 24 днів.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

У судовому засіданні позивач та його представник просили апеляційну скаргу задовольнити.

В судове засідання інші учасники справи, повідомлені належним чином про місце, дату і час розгляду справи, не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 15.09.2016 року позивач звернувся до Криворізького Центрального Об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою щодо призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки вважав, що його стажу достатньо для виходу на пенсію на пільгових умовах.

21.09.2016 року рішенням комісії Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відмовлено в призначенні пенсії позивачу у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - 25 років на посадах, які дають право на пенсію відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (том 1 а.с. 8 копія витягу з протоколу №30 від 21.09.2016 року).

Рішення мотивовано тим, що для призначення пенсії заявником надані наступні документи: трудова книжка; копія військового квитка; копія диплома про навчання; довідки, уточнюючі пільговий характер роботи від 09.08.2016 року № 1145, виданої ПАТ "АрселорМіталл Кривий Ріг" та від 15.09.2016 року №575, виданої ПАТ "Південний ГЗК".

Відповідно до трудової книжки та довідок, уточнюючих характер роботи на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах, позивач працював: з 08.07.1991 по 15.08.1991 - газівником у ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" в агломераційному виробництві (1 міс. 8 дн. по сп. 1); з 29.06.1992 по 15.09.2016 - помічником машиніста електровозу в ПАТ "Південний ГЗК" у гірничому виробництві. За період роботи з 29.06.1992 р. по 15.09.2016 р., за даними обліку робочого часу, пільговий стаж, відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" складає 22 роки 4 місяці 8 днів. Крім того, до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", можливо зарахувати час навчання в ПТУ за спеціальністю помічник машиніста електровоза з 01.09.1991 по 19.06.1992 - 9 місяців 19 днів. Таким чином, загальний пільговий стаж за ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" складає 23 роки 1 місяць 27 днів.

Позивач вважає рішення відповідача від 21.09.2016 незаконним, не погоджується із довідкою, уточнюючою пільговий характер роботи від 15.09.2016 року №575, виданої ПАТ "Південний ГЗК", та вважає, що його трудовий стаж в період часу із 29.06.1992 року по 15.09.2016 року складає 24 роки 2 місяці 17 днів, а з урахуванням періоду навчання в ПТУ на момент звернення із заявою про призначення пенсії - 15.09.2016 р. він мав пільговий стаж 25 років і 6 днів, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом про трудову діяльність є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній" визначено, що у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, просить суд включити до пільгового стажу роботи весь період з 29.06.1992 року по 15.09.2016 року, що дає право на призначення пенсії за віком згідно ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 81, 82 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Згідно з ст.101 вказаного Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Таким чином, слід врахувати, що прийняття рішення щодо відповідності документів, які підтверджують пільговий стаж роботи, зокрема уточнюючій довідці, та включення до пільгового стажу роботи певних періодів Закон відносить до компетенції органу Пенсійного фонду України, а не суду.

Адміністративний суд лише перевіряє відповідність прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення вимогам, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме чи прийнято воно :

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд не може переймати на себе дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду і приймати рішення щодо включення стажу певного стажу роботи до пільгового стажу позивача.

Разом з тим, слід врахувати, що позивач подав довідку про пільговий характер роботи №575 від 15.09.2016 року, видану ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", а відповідач розглянув її разом з іншими документами та прийняв відповідне рішення, при цьому він не мав вимагати будь-яких інших документів від підприємства, що видало таку довідку, оскільки вона була подана самим позивачем та не містила жодних розбіжностей.

Крім того, правомірність такої довідки підтверджена рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу у цивільній справі № 213/3119/16-ц від 16.06.2017 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", третя особа - Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, що набрало законної сили, в якому позивач фактично оскаржував довідку № 575 від 15.09.2016 року та просив видати нову довідку, з урахуванням всього стажу роботи за період з 29.06.1992 року по 15.09.2016 року до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення". В задоволенні позову було відмовлено.

Отже, на думу колегії суддів, підстав для не врахування цього рішення суду та переоцінки правової позиції, вже висловленої Верховним Судом у зазначеній справі, немає, в тому числі, з огляду на те, що особа, яка видала уточнюючу довідку, не є і не може бути відповідачем в адміністративному провадженні, а тому доводи скаржника щодо незаконності такої довідки не можуть бути прийняті до уваги, також як і стосовно неправомірності складання акта перевірки табелів робочого часу від 21.11.2016 року.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01.06.2018 р. у справі №214/5790/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 07.02.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко