Справа № 813/2745/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3738/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника позивача Білецького Р.Б.,

представника відповідача Злої А.О.,

розглянув у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 813/2745/18 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Брильовський Р.М., повний текст рішення складено 11.10.2018) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВР-БУД» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови.

I.Суть спору

1. 26 червня 2018 року ТОВ «АВР-БУД» звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 14.06.2018 №ЛВ/496/589/АВ/ФС у розмірі 111690,00 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.05.2018 з гр. ОСОБА_4, який працював на підприємстві по строковому цивільно-правовому договору від 30.04.2018 (предмет договору: з 10.05. 2018 по 31.05.2018 виконання робіт по влаштуванню цегляної кладки стін та перегородок 10-го поверху на об'єкті будівництва будинку 2Б по вул. Володимира Великого, 10 об'ємом 20 куб.м.) стався нещасний випадок- падіння з 10 поверху зведеного будинку на 9-ий поверх, що спричинило працівнику травму голови, тілесні ушкодження середньої важкості.

2.1. 25.05.2018 за наслідками проведення інспекційного відвідування щодо використання найманої праці, дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки ТОВ «АВР-БУД» відповідачем складено акт №ЛВ 496/589/АВ, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог частин першої, третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

2.2. Позивач вказує, що на підставі наведеного акту прийнято постанову від 14 червня 2018 року №ЛВ 496/589/АВ/ФС, якою накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

2.3. Позивач наголошує, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області не взято до уваги, що ОСОБА_4 виконував роботи по цивільно-правовій угоді від 30 квітня 2018 року, а тому він не міг порушити вимоги трудового законодавства.

2.4.Вважаючи, що відносини між ТзОВ «АВР-БУД» та ОСОБА_4 регулювались нормами цивільного права, а не трудового, позивач звернувсь до суду з вимогою про скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами відносно ТОВ «АВР-БУД» від 14 червня 2018 року №ЛВ 496/589/АВ/ФС.

ІІ. Встановлені судом фактичні обставини справи

3.На підставі наказу Управління від 23.05.2018 №1139-П та направлення від 23.05.2018 №1041 було проведено інспекційне відвідування на ТОВ «АВР-БУД» за результатами якого було складено акт інспекційного відвідування від 25.05.2018 №ЛВ 496/589/АВ, в якому відображено порушення законодавства про працю: працівник ОСОБА_4 був допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника ТОВ «АВР-БУД».

4. Позивачем надано Головному управлінню Держпраці у Львівській області цивільно-правову угоду, укладену з громадянином ОСОБА_4 від 30.04.2018, згідно якої з 10.05.2018 по 31.05.2018 останній виконував роботи по влаштуванню цегляної кладки стін та перегородок 10-го поверху на об'єкті будівництва будинку 2Б по вул. Володимира Великого, 10 об'ємом 20 куб.м., про що свідчить акт прийому-передачі послуг до цивільно-правової угоди від 31 травня 2018 року про влаштування потерпілим 1 куб.м. цегляної кладки.

5. За наслідками проведеної інспекційного відвідування відповідач дійшов висновку про порушення ТОВ «АВР-БУД» вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», оскільки правовідносини, які виникли між ТОВ «АВР-БУД» та ОСОБА_4 за своїм характером містять ознаки трудових відносин, які не були оформлені у відповідності до вимог статті 24 КЗпП України, якою передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

6. На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято постанову від 14 червня 2018 року №ЛВ 496/589/АВ/ФС, якою накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

ІІІ. Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення

7. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 14.06.2018 №ЛВ/496/589/АВ/ФС.

8. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність порушень трудового законодавства з боку позивача, оскільки ОСОБА_4 виконував роботи на підставі цивільно-правової угоди від 30.04.2018, укладеною з ТОВ «АВР-БУД».

IV. Апеляційне оскарження

9. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати його рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.

10. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на помилковість висновку суду першої інстанції, оскільки допуск працівника до роботи був здійснений з порушенням законодавства. Відносини ОСОБА_4 з позивачем містять ознаки підміни трудових відносин цивільно-правовими.

10.1. При цьому, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на Журнал реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці та пояснення виконавця робіт ОСОБА_5, в яких містяться докази про трудові відносини потерпілого ОСОБА_4 з позивачем.

11. Водночас позивач у відзиві вказує на безпідставність апеляційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

12. Статтею 292 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів"», що набув чинності 15 грудня 2017 року, обумовлено, що судом апеляційної інстанції в адміністративних справах є апеляційний адміністративний, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд чи окружний адміністративний суд), що ухвалив рішення. Львівський окружний адміністративний суд знаходиться в межах адмініст ративного апеляційного округу Восьмого адміністративного апеляційного суду.

13. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

14. Приписами частини першої статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

15. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

17. Згідно зі статтею 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

18. Процедуру здійснення Державною інспекцією України про працю та її територіальними органами державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 295).

18.1. Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, які є посадовими особами Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад(далі- органи контролю), посадовими обов»язками яких передбачено повноважень щодо здійснення такого контролю.

18.2. Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 Порядку приймає керівник органу контролю, його заступник.

18.3. Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкт відвідування або уповноваженій ним посадові особі (п. 8 Порядку).

18.4. Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб'єктів мікро підприємництва та малого підприємництва- двох робочих днів (п. 10 Порядку).

18.5. За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і разі виявлення порушень законодавствіа про працю- припис про їх усунення (п.19 Порядку).

18.6. Пунктом 27 визначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

19. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

20. Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

21. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

22. Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

23. Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

24. За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

25. Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

26. Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

27. За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

28. За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

29. Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

30. Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

31. Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

32. Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

33. Приписами пункту 8 Порядку № 590 визначено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

VI. Позиція Верховного Суду

34. По аналогічній справі № 822/723/17 (Постанова від 26.09.2018 ) Верховний Суд погодився з постановою апеляційної інстанції,якою відмовлено позивачу у скасуванні постанови про накладення штрафу за допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, покликаючись , зокрема, на те, що працівник, з яким укладено цивільно-правовий договір, проставив свій підпис про ознайомлення з інструкцією підсобного робітника з охороні праці .

VII. Позиція апеляційного суду

35. Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність ознак трудових правовідносин між ТОВ «АВР-БУД» та фізичною особою ОСОБА_4

36. Слід зазначити, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

37. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

38. З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

39. Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано інспекторам Головного управління Держпраці у Львівській області Журнал реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці ТОВ «АВР-БУД», з якої видно, що з ОСОБА_4, проведено названий інструктаж 21.03.2018 інженером з охорони праці приємства Кугвара В.М. , в якому перший підписаний, як муляр (а.с.57-58).

40. Професія «Муляр» передбачена Додатком «А» до Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, код професії-7122.

Завдання та обов'язки муляра, кваліфікаційні вимоги до цієї посади, визначені випуском 64 Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, що затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року № 336.

41.Згідно Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці працівники, під час прийняття на роботу та періодично, повинні проходити на підприємстві інструктажі з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також з правил поведінки та дій при виникненні аварійних ситуацій, пожеж і стихійних лих.(п.6.1).

41.1. За характером і часом проведення інструктажі з питань охорони праці поділяються на вступний, первинний, повторний, позаплановий та цільовий (п. 6.2).

41.1.1. Згідно п.6.3. вступний інструктаж проводиться:

з усіма працівниками, які приймаються на постійну або тимчасову роботу, незалежно від їх освіти, стажу роботи та посади;

з працівниками інших організацій, які прибули на підприємство і беруть безпосередню участь у виробничому процесі або виконують інші роботи для підприємства;

з учнями та студентами, які прибули на підприємство для проходження трудового або професійного навчання;

з екскурсантами у разі екскурсії на підприємство.

41.1.2. Запис про проведення вступного інструктажу для осіб, які приймаються на роботу відповідно до наказу (розпорядження) роботодавця робиться в журналі реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці, який зберігається службою охорони праці або працівником, що відповідає за проведення вступного інструктажу, а також у наказі про прийняття працівника на роботу.

42. Колегія суддів також звертає увагу на те, що вступний інструктаж з ОСОБА_4 проведено 21.03.2018, тобто задовго до укладення цивільно-правової угоди від 30.04.2018.

43. Пояснення представника позивача, що цей інструктаж був пройдений, але ОСОБА_4 відмовився від роботи є не переконливими, так як виходячи з вказаних вище норм останній мав пройти такий інструктаж з 30.04.2018 (дата укладення цивільно-правового договору), але не пізніше 10.05.2018 (початок роботи по такому договору), але такий відсутній.

44. В своєму письмовому поясненні, яке надано в рамках розслідування нещасного випадку, виконавець робіт позивача ОСОБА_5 вказав, що 10.05.2018 він, як завжди, провів перевірку робочих місць бригад будівельного майданчика та ознайомив кожну бригаду з обсягом виконання робіт, після чого бригада, в якій працював ОСОБА_4 і одночасно виконував функцію бригадира повинна була мурувати зовнішні та внутрішні стіни на 10-му поверсі об'єкту будівництва будинку 2Б по вул. Володимира Великого, 10.

45. Сам ОСОБА_4, зокрема, пояснив, що 10 травня 2018 року виконроб ОСОБА_5 дав бригаді завдання провести влаштування цегляних перегородок на 10 поверсі будинку. Він виконував розбивку перегородок, після чого почав мурувати перегородку в осях « 5-6/А-Б» поряд з якою знаходився отвір в перекритті, який був закритий дерев'яним настилом. Настил заважав виконувати роботу і працівник посунув його на 5-10 см. Біля перегородки наступив на настил, який перевернувся і впав на перекриття 9 поверху.

46. Наведене свідчить про факт прийняття на роботу працівника ОСОБА_4 за професією муляр, виконання останнім функцій бригадира в процесі організованому позивачем через виконроба , інформування під підпис про умови праці та наявність на робочому місці де він працюватиме небезпечних і шкідливих виробничих факторів і можливі їх наслідки впливу на здоров'я .

47. Водночас, незважаючи на допуск працівника до виконання посадових обов'язків, ознайомлення із робочим місцем та зобов'язаннями в сфері охорони праці, позивачем як роботодавцем не було укладено трудовий договір у відповідності до вимог статті 24 КЗпП України, за що встановлена відповідальність згідно з пунктом 2 частини другої статті 265 КЗпП України.

48. За такого правового врегулювання та обставин справи, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про недотримання позивачем у межах спірних правовідносин вимог статті 24 КЗпП України в частині обов'язкового укладання трудових договорів у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а відтак оскаржувана постанова про накладення штрафу уповноваженими особами від 06 лютого 2016 року № 6-0042 є правомірною.

49. Суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведених обставин, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про задоволення адміністративного позову.

50. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

51. З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови, якою в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області задовольнити.

2. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 813/2745/18 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВР-БУД» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 13.02.2019