Справа № 826/4545/17
Суддя: Губська Олена Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4545/17 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача - Норця В.М.,

представника позивача - Демченка С.В.,

представника відповідача - Сєрова Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року (повний текст рішення виготовлено 05.10.2018) у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків ДФС до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення податкового боргу в розмірі 2 152 035,32 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити або залишити позовну заяву без розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивач не довів належними та допустимими доказами безперервність податкового боргу у ПАТ «Укрнафта» впродовж періоду часу з виникнення податкового боргу, стосовно якого була направлена податкова вимога від 31.10.2014 №296-25, до звернення ОВПП ДФС до суду з позовом у цій справі. Також апелянт зазначає, що позивач звернувся до суду з пропуском строку такого звернення, визначеного ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017), у зв'язку з чим позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

До Шостого апеляційного адміністративного суду 12.12.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він зазначає, що судом першої інстанції винесено обґрунтоване рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин по справі та з врахуванням норм чинного законодавства та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ПАТ «Укрнафта»залишити без задоволення.

У судовому засіданні 07 лютого 2019 року представник відповідача апеляційну скаргу підтримав. Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ст. 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно податкового повідомлення-рішення від 23.01.2015 № на підставі акта перевірки №33/28-10-41-20/00135390 від 13.01.2015 податковим органом відповідачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 2 152 035,32 грн.

З огляду на те, що вказаний податковий борг, станом на 16.03.2017 відповідачем не сплачено, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності наявності у позивача непогашеного податкового боргу, а також дотримання контролюючим органом процедури стягнення податкового боргу, встановленого Податковим кодексом України.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, доводам апеляційної скарги, виходячи з наявних у справі матеріалів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в силу пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

Згідно з підпунктом 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При цьому при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року), у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі (частина 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції до 15 грудня 2017 року).

Згідно з частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року) судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.

Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов'язковості (що передбачає обов'язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов'язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно податкового повідомлення-рішення від 23.01.2015 № податковим органом відповідачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 2 152 035,32 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2016 у справі №826/6575/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016, у задоволенні позову ПАТ «Укрнафта» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.01.2015 № відмовлено.

Тобто зазначене рішення набуло статусу узгодженого зобов'язання 24.02.2016, проте відповідачем не сплачено зазначену суму узгодженого податкового зобов'язання.

За змістом пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пунктів 95.1. та 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Системний аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №808/996/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача надіслано податкову вимогу 31.10.2014, що не заперечується відповідачем.

Оскільки ПАТ «Укрнафта» не погашався податковий борг в повному обсязі, тобто, у відповідача безперервно була наявна податкова заборгованість, а тому додатково вимога на податковий борг у сумі 2 152 035,325 грн. не надсилалась.

При цьому, безпідставними є посилання апелянта, що податкова вимога від 31.10.2014 №296-25 стосувалася податкового боргу з податку на прибуток, а не пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки визначальним в даному випадку є лише наявності податкового боргу, в незалежності від природи його виникнення.

Позивачем не надано доказів погашення податкового боргу, визначеного вказаною податковою вимогою.

Крім того, ПАТ «Укрнафта» звернулося до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 31.10.2014 №296-25 та рішення від 31.10.2014 №19817/10128-10-25-17 про опис майна у податкову заставу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року по справі №826/17075/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі №826/17075/14 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ПАТ «Укрнафта» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення відмовлено.

Отже, податкова вимога від 31.10.2014 №296-25 є чинною.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з метою з'ясування наявності або відсутності обставин безперервності податкового боргу у податковому обліку відповідача з часу направлення податкової вимоги, у судовому засіданні 17.01.2019 було оголошено перерву та зобов'язано представника позивача надати суду відповідні докази, а саме документи, що можуть підтвердити безперервність податкового боргу відповідача.

На виконання вказаної вимоги суду апеляційної інстанції, 22.01.2019 представником позивача було подано до Шостого апеляційного адміністративного суду клопотання про залучення письмових пояснень та документів до матеріалів справи, до якого було додано витяг з ІКП по авансовим внескам з податку на прибуток з 2014-2015 роки, витяг з ІКП з податку на прибуток за 2015-2019 роки, витяг з ІКП з податку на додану вартість за 2015-2019 роки стосовно відповідача (т.2, а.с.83-258). Вказані документи належним чином оформлені, а саме прошиті, пронумеровані та скріплені печаткою та підписом уповноваженої особи та підтверджують безперервність податкового боргу ПАТ «Укрнафта».

Доводи представника відповідача про недопустимість вказаних доказів спростовується позицією Верховного Суду, висловлену в постанові від 11.12.2018 у справі №809/1553/16, відповідно до якої витяги з облікової картки відповідача підтверджують заборгованість платника податків.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апелянта, що суд апеляційної інстанції не повинен приймати до уваги надані представником позивача докази, з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, вказані докази були надані податковим органом саме на вимогу суду апеляційної інстанції з метою повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.77 КАС України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами ч. 4 ст. 9 КАС України.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 цієї статті)

Згідно з частиною 3 обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Право суду апеляційної інстанції витребовувати вказані доказі на стаді апеляційного розгляду справи, підтверджується позицією верховного суду, висловленою в постанові від 25.06.2018 по справі №2а-9460/12/1370.

При цьому, представник відповідача не був позбавлений можливості ознайомитися з наданими податковим органом документами та надати відповідні пояснення з цього приводу. Під час судового засідання 17.01.2019 колегією суддів було запропоновано представнику підприємства прийти ознайомитися з такими доказами та надано для цього достатньо часу, а саме оголошено перерву в судовому засіданні до 24.01.2019. Крім того, 24.01.2019 у зв'язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, розгляд справи було перенесено на 07.02.2019. З матеріалів справи вбачається, що право на ознайомлення з матеріалами справи було реалізоване представником відповідача 29.01.2019 та 30.01.2019 ним надано пояснення з приводу поданих податковим органом документів (т.3, а.с.7-12). Разом з тим, у вказаних поясненнях жодних спростувань наявності безперервного податкового боргу ПАТ «Укрнафта» представником відповідача не зазначено.

Щодо доводів представника відповідача з приводу того, що клопотання від 22.01.2019 подано особою, повноваження якої представляти ОВПП ДФС не підтвердженні допустимими доказами, є безпідставними, оскільки матеріали справи містять докази того, що Норець В.М., яким було подано вказане клопотання є особою, повноваження якої представляти ОВПП ДФС є підтвердженими, а саме копія довіреності від 20.02.2018 №2010/9/28-10-10-18, засвідчена у відповідності до ч.6 ст.59 КАС України головуючим суддею (т.2, а.с.69).

Таким чином, у судовому процесі встановлено обставини, які свідчать про безперервність податкового боргу у відповідача впродовж періоду часу з виникнення податкового боргу, стосовно суми якого була направлена податкова вимога, до звернення до суду Офісу великих платників податків ДФС з позовом.

З огляду на встановленні обставини щодо наявності у відповідача непогашеної суми податкового боргу у розмірі 2 152 035,325 грн., що відповідачем не спростовано, зважаючи на дотримання контролюючим органом порядку стягнення заборгованості, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Окрім того, в апеляційній скарзі відповідач відзначає про пред'явлення позивачем позову поза межами встановленого шестимісячного строку передбаченого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року). Проте, такі доводи не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства, оскільки відповідно до п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Отже, звертаючись до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, позивач діяв з дотриманням вимог, встановлених п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України та ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року).

Аналогічна правова позиція міститься в постановв Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №2а-17983/10/2670.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків ДФС до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення податкового боргу - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повне судове рішення складено 12.02.2019.

< Головуючий суддя >