Справа № 440/3948/18
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3948/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кривошапка Н.А.,

заявника (відповідача) - ОСОБА_1,

представника позивача - Масюк П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 440/3948/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2018 року Головне управління ДФС у Полтавській області звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальному розмірі 35 341 грн 89 коп.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року позовні вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 кошти у розмірі 35 341 грн 89 коп. в рахунок погашення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду зі заявою, в якій просить відстрочити сплату податкового боргу, стягнутого з неї рішенням Полтавського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 440/3948/18.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 вказала на своє скрутне матеріальне становище, пов`язане з фінансовими проблемами підприємства, керівником і засновником якого вона є, неотриманням достатнього доходу, відсутністю інших джерел заробітку, а також тим, що є матір`ю одиначкою, яка виховує самостійно малолітню дочку.

Ухвалою від 01 лютого 2019 року вищевказана заява призначена до судового розгляду.

Від представника позивача 07 лютого 2019 року надійшов відзив на заяву ОСОБА_1, у якому ГУ ДФС у Полтавській області проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення заперечувало. Зокрема зазначалось, що ОСОБА_1 до заяви про відстрочення виконання рішення не надано жодних документально підтверджених доказів про відсутність майна (нерухомого або рухомого) та рахунків в установах банків. Вказано, що ОСОБА_1 звернулась до суду із відповідною заявою до набрання рішенням законної сили, а також попередньо не звернувшись із такою заявою до контролюючого органу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила задовольнити заяву та відстрочити виконання рішення. Додатково пояснила, що підприємство, де вона працює, має сезонний характер роботи. Тому восени та взимку прибутки підприємства та відповідно її доходи значно падають. Натомість основна частина прибутку отримується навесні та влітку, саме тому вона матиме змогу погашення податкового боргу на липень поточного року. Пояснила також про відсутність заощаджень та вільних коштів на розрахунковому рахунку; про відсутність можливості продати будинок чи інше майно.

Представник ГУ ДФС у Полтавській області проти задоволення заяви заперечувала, просила відмовити у її задоволенні.

Розглянувши вищевказану заяву, суд приходить до таких висновків.

Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення внормовані статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім'ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина четверта статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, правовою підставою для розстрочення виконання судового рішення можуть бути виняткові обставини, які ускладнюють його виконання. Факт наявності таких обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, обов'язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заявником в якості обставини, що істотно ускладнює виконання рішення, вказано на незадовільний майновий стан, на підтвердження якого надана довідка про доходи, з якої вбачається, що сукупний дохід заявника протягом 2018 року складає 79 649 грн 45 коп. (з них відрахування - 15 531 грн 66 коп). Також заявником документально підтверджено, що після смерті чоловіка на утриманні у неї залишилась малолітня дитина (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 /а.с. 57/.

Судом встановлено, що сума отриманого протягом 2018 року доходу ОСОБА_1 є меншою, ніж податковий борг, який підлягає стягненню за рішенням суду.

Заявник не заперечувала проти позовних вимог контролюючого органу у судовому засіданні, а навпаки позовні вимоги визнала в повному обсязі, та свідчила про наміри добровільно сплатити податковий борг.

На підставі викладеного, враховуючи, що на даний час у ОСОБА_1 відсутні відповідні кошти на погашення боргу, а також зважаючи на те, що у неї на утриманні знаходиться малолітня дитина, суд приходить до висновку про можливість задовольнити заяву боржника та відстрочити виконання рішення до 01 липня 2019 року.

Суд вказує, що ненабрання рішенням законної сили, а також незвернення боржника зі заявою про відстрочення виконання рішення суду до контролюючого органу, не є підставою для відмови у відстроченні виконання рішення, оскільки не зазначені як такі у нормах Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що частиною п'ятою статті 378 КАС України передбачено, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи, вищенаведене, суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 440/3948/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Відстрочити виконання судового рішення в адміністративній справі № 440/3948/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1: відстрочити стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 до 01 липня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст буде виготовлений протягом п"яти днів з моменту проголошення скороченої ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Другого апеляційного адміністративного суду у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя І.С. Шевяков