Справа № 2340/4129/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4129/18 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 р. у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства "Агрофірма "Байс-Агро" товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Посівна Компанія" до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Дочірнє підприємство "Агрофірма Байс-Агро" ТОВ "Агро Посівна Компанія" з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області у якому просить суд (з урахуванням уточнень позовних вимог від 15.11.2018):

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.07.2018 № Головного управління ДФС у Черкаській області.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою відповідно до змісту якої просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що факт порушення позивачем вимог податкового (валютного) законодавства є доведеними, а рішення про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є правомірним та винесеним у чіткій відповідності до вимог законодавства. Зокрема, звертав увагу суду, що відповідно до вимог чинного законодавства датою надходження виручки в іноземній валюті є дата надходження коштів на поточний рахунок резидента, який здійснив експортну операцію, при цьому зарахування надходжень на користь резидентів за експортними договорами на розподільчий рахунок не може вважатись зарахуванням виручки резидентів у розумінні Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з'явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 15червня 2016 року № 1105 у зв'язку з наданням на письмовий запит ГУ ДФС у Черкаській області від 30.01.2017 № 1694/23-00-14-0519 пояснень та їх документальних підтверджень, що не спростовують попередньо отриману від ПАТ "Креді Агріколь Банк" та АТ "УкрСиббанк" податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного законодавства) посадовою особою відповідача була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ДП "Агрофірма "Байс-Агро" ТОВ "Агро Посівна Компанія" з питань дотримання вимог валютного законодавства під час виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 14.06.2016 № С-03/16 за період з 14.06.2016 до 31.12.2016 відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За наслідками перевірки встановлено, що валютна виручка у розмірі, еквівалентному 182230,40 дол. США, зарахована на поточні рахунки позивача з порушенням законодавчо встановлених строків - перевищення на 1 день.

Результати вказаної документальної позапланової невиїзної перевірки ДП "АФ "Байс-Агро" ТОВ "Агро посівна компанія" з питань дотримання вимог валютного законодавства оформлено Актом від 26.06.2018 № 259/23-00-14-0508/30334495.

На підставі висновків вказаного Акта перевірки, зокрема, за порушення статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР та пункту 1 Постанови Правління НБУ від 07.06.2016 № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» в частині порушення строків надходження валютної виручки по експортному контракуту від 14.06.2016 «№ С-03/16 в сумі 182230,40 дол. США на 1 день, відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.07.2018 № та притягнуто позивача до фінансової відповідальності у вигляді пені у сумі 13974,50 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся зі скаргою до ДФС України, проте рішенням від 14.09.2018 № 29981/6/99-99-11-01-02-25 оскаржуване ППР залишено без змін, а скаргу від без задоволення.

Вважаючи протиправним оскаржуване ППР від 13.07.2018 № , позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний акт індивідуального характеру у формі ППР не ґрунтується на правомірному застосуванні законодавства, відсутній факт самого порушення. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності дій у визначенні несвоєчасного надходження валютної виручки і порушення строків на 1 день та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваного рішення відповідно до норм чинного законодавства.

З огляду на зазначене та з метою належного способу захисту, необхідного для поновлення прав позивача Черкаський окружний адміністративний суд вирішив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 13.07.2018 № із визначення грошового зобов'язання у сумі 13974,50 грн.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно Закону України "Про валюту і валютні операції" валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб'єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства. Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (пункт 4 статті 11). Органи валютного нагляду обмінюються інформацією щодо виявлених порушень валютного законодавства, отриманою ними під час здійснення валютного нагляду, з метою реалізації повноважень у сфері валютного регулювання та нагляду(пункт 12 статті 11). Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку (стаття 13). Національний банк України згідно статті 7 Закону України "Про Національний банк України" виконує серед інших такі функції: 14) здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний контроль за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій; 32) визначає порядок, вимоги та заходи із забезпечення кіберзахисту та інформаційної безпеки у банківській системі України та для суб'єктів переказу коштів, здійснює контроль за їх виконанням. Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль(стаття 44). До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належать, зокрема: застосовування мір відповідальності до банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів) за порушення правил валютного регулювання і валютного контролю. Національний банк з метою виконання регулятивних та наглядових функцій визначає форми звітності (у тому числі консолідованої), порядок її складання та подання до Національного банку, які є обов'язковими до виконання усіма суб'єктами господарювання, в тому числі: усіх суб'єктів господарської діяльності (резидентів і нерезидентів) - для складання статистики платіжного балансу міжнародної інвестиційної позиції, зовнішнього боргу та здійснення валютного контролю (стаття 67).

Згідно Положення про Державну фіскальну службу України (постанова КМУ від 21.05.2014 № 236 ) одним із основних завдань ДФС є: реалізація державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк. ДФС відповідно до покладених на неї завдань: здійснює контроль за дотриманням правил переміщення валютних цінностей через митний кордон України; організовує проведення перевірок щодо дотримання встановлених законом строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, готівкових розрахунків та наявності ліцензій.

Відповідно до статті 1 Закону № 185/94 виручка резидентів у іноземній валюті належить зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Частиною 4 статті 1 Закону №185/94 передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2016 № 361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» (на момент спірних правовідносин) було внесені зміни до постанови від 07.06.2016 № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", а саме: у пункті 1 цифри "90" замінено цифрами "120".

Тобто вказаною Постановою Національним банком України на момент спірних правовідносин було тимчасово запроваджено граничний строк для розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів до 120 календарних днів.

Постановою НБУ від 25.05.2017 № 41 скасовано тимчасове 120-денне обмеження щодо строків розрахунків за експортно-імпортними операціями (з 26.05.2017 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів здійснюються у строк, що не перевищує 180 календарних днів).

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у справі доказами, між позивачем та компанією та компанією KF Invest LP (Великобританія, Шотландія) був укладений контракт від 14.06.2016 № С-03/16 на поставку кукурудзи для кормових цілей врожаю 2015 року.

На виконання умов контракту позивачем відвантажено товар у кількості 1035,40 мт на загальну суму 182230,40 доларів США, що підтверджується ВМД від 12.07.2016 № 500040408/2016/003442.

01.09.2016 між ДП "Агрофірма "Байс-Агро" ТОВ "Агро Посівна Компанія" та компанією KF Invest LP укладено Додаткову угоду № 2 про те, що валюта контракту може бути в Євро.

09.11.2016 контрагент виконав грошові зобов'язання перед ДП "Агрофірма "Байс- Агро" ТОВ "Агро Посівна Компанія", що підтверджується банківською випискою AT "Укрсиббанк" за 09.11.2016: на розподільчий рахунок позивача зараховано валютну виручку в сумі 164275,13 Євро, що є еквівалентом суми поставки товару у доларах США на момент виставлення рахунку.

Таким чином, з огляду на зазначене та враховуючи, що дата відвантаження за ВМД № 500040408/2016/003442 є 12.07.2016, то датою для повернення валютної виручки та граничним строком надходження валютної виручки згідно статті 1 Закону № 185/94 та пункту 1 постанови Правління НБУ від 07.06.2016 № 342 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" - є 09.11.2016. Разом з цим, як вже зазначалось, датою надходження/зарахування банком також є 09.11.2016.

При цьому, вказані обставини сторонами не заперечуються.

За наведених обставин, судом не встановлено порушення строків, визначених статтею 1 Закону № 185/94 та пункту 1 постанови Правління НБУ від 07.06.2016 № 342.

Щодо доводів апеллянта про те, що відповідно до вимог чинного законодавства датою надходження виручки в іноземній валюті є дата надходження коштів на поточний рахунок резидента, який здійснив експортну операцію, при цьому зарахування надходжень на користь резидентів за експортними договорами на розподільчий рахунок не може вважатись зарахуванням виручки резидентів у розумінні Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 постанови Національного Банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 14.09.2016 № 386 установлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб-підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 65 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

Вимога щодо обов'язкового продажу поширюється на надходження в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998 № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19.04.2016), і в російських рублях. Уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 "Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання" (далі - розподільчий рахунок).

Зважаючи на правове регулювання спірних відносин, датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України у перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.

Аналогічної правової позиції, дотримується і Верховний Суд. Так, у постановах від 21.02.2018 у справі № 804/2465/17, від 16.05.2018 у справі № 813/1935/17, від 06.09.2018 у справі 2040/6214/18 останнім зазначено, що датою зарахування валютної виручки є зарахування її на відповідний валютний рахунок. А вже подальший рух цих коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.

Порядок зарахування виручки резидентів у іноземній валюті, передбачений Законом №185/94 встановлює обов'язок її зарахування саме на валютні рахунки, не розмежовуючи їх на розподільчі чи поточні.

З огляду на зазначене, відповідні доводи апелянта не приймаються судом до уваги.

Разом з цим, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 1.13 постанови Правління НБУ від 24.03.1999 із змінами № 136 "Про затвердження Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями" підставою для зняття банком з контролю експортної, імпортної операцій резидента за умови надання останнім документів, що необхідні банку для здійснення контролю за своєчасністю розрахунків за експортними, імпортними операціями цього резидента, крім підстав, передбачених іншими розділами цієї Інструкції, може бути: повідомлення митного органу, а також копія МД, засвідчена в установленому законодавством України порядку, надана на запит резидента (якщо немає інформації про зазначену МД у реєстрі МД); повідомлення податкового органу, надіслане банку, про те, що не має порушень законодавчо встановлених строків розрахунків за експортними, імпортними операціями резидента, про які банк надавав інформацію цьому податковому органу згідно з пунктом 5.9 розділу 5 цієї Інструкції.

У повідомленні зазначаються такі обов'язкові реквізити: повне найменування резидента/прізвище, ім'я, по батькові, місцезнаходження/місце проживання, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ / ідентифікаційний номер за ДРФО (за наявності), номер і дата договору, повне найменування нерезидента, країна його реєстрації, термін проведення перевірки або інформація, яка є підставою для зняття експортної, імпортної операції з контролю.

Таким чином, звіт про порушників законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортними операціями (90 днів) станом на 01.12.2016 ПАТ "Креді Агріколь банк", скерований Уманській ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області та звіт АТ "Укрсиббанк" щодо контролю за операцією від 12.07.2016 критично оцінено судом з огляду на зняття з валютного контролю операцій з відвантаження на KFINVEST LP за контрактом від 14.06.2016 № С-03/16 ВМД від 12.07.2016 у сумі 182230,4 дол.США.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що доводи контролюючого органу викладені в Акті перевірки, які у свою чергу стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не грунтуються на вимогах законодавства та не відповідають дійсним обтавинам.

Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР (редакція від 03.01.2017 - 1724-VIII) передбачено (стаття 4), що за порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Водночас, оскільки в ході розгляду даної справи судом не встановлено порушення позивачем строків повернення валютних коштів за контрактом від 14.06.2016 № С-03/16, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність у відповіча підстав для застосування положення статті 4 Закону №185/94 і нарахування пені за один день прострочення щодо повернення валютної виручки.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано обґрунтованих доказів на спростування доводів позивача.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 13.07.2018 № із визначення грошового зобов'язання у сумі 13974,50 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У свою чергу, доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини або порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.243-245, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий судя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2019 року