Справа № 2340/4202/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4202/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання відмови Головного управління Національної поліції в Черкаській області протиправною щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової;

- зобов'язання відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги передбачену для інваліда II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийняти рішення про виплату.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що відповідно до положень Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580 - VIII (далі - Закон № 580-VIII) має право на отримання одноразової грошової допомоги, як інвалід II групи, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в поліції. При цьому вважав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що однією з обов'язкових умов на отримання особою одноразової грошової допомоги є те, що причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції. На думку апелянта звільнення його зі служби в поліції за власним бажанням і в подальшому встановлення йому 2 групи інвалідності не є перешкодою для отримання ним грошової допомоги.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, позивач з 07 листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції у статусі поліцейського.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 356 о/с від 15 грудня 2017 року позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України Про Національну поліцію № 580-VІІІ від 02.07.2015.

Згідно довідки Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 15 січня 2018 року позивачу встановлено захворювання, пов'язане з проходження служби в поліції.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 877894 позивачу з 02.02.2018 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання.

07 березня 2018 року на адресу Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшла заявою позивача від 04 вересня 2018 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом № 29/З-228 від 17 вересня 2018 року відповідач повідомив позивача, що 17 квітня 2018 року складено висновок про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, про що було повідомлено листом від 17 квітня 2018 № 29/З-97 із зазначенням підстав відмови. Наказ МВС від 11 січня 2016 № 4 Про затвердження порядку та умов виплати одноразової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського не передбачає повторного розгляду матеріалів, стосовно яких вже прийняте рішення.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, оскільки був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням, а не за станом здоров'я, що є обов'язковою законодавчою умовою для призначення вказаної допомоги.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон № 580-VIII.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону № 580-VIII, прийнято Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19 вересня 2018 року у справі № 373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі № 296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 822/3788/17, від 22 січня 2019 року № 2340/2663/18.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звільнений зі служби в поліції за власним бажанням відповідно до п. 7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Отже, у позивача відсутня одна з обов'язкових умов на призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме: причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, оскільки у даному випадку відсутня необхідна, обов'язкова правова умова для призначення позивачу вказаної допомоги

Доводи апелянта про те, що йому було встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в поліції, а тому він вважає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на нормах закону, з огляду на вищевикладене.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: