Справа № 209/3670/18(2-а/209/93/18)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 січня 2019 рокум. Дніпросправа №209/3670/18

Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Панченко О.М., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.12.2018 р. в адміністративній справі №209/3670/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,-

встановив:

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.12.2018 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 10.01.2019 року скаржник оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник також заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

В обґрунтування клопотання скаржник посилається на те, що оскаржене рішення прийнято судом першої інстанції без участі представника скаржника. Копію рішення суду першої інстанції отримано скаржником 27.12.2018 року. Статтею 286 КАС України не передбачено порядок і підстави поновлення строків у разі їх пропуску, тому такі порядок та підстави визначаються відповідно до ст.295 КАС України.

Розглянувши клопотання скаржника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржене рішення проголошено у відкритому судовому засіданні 12.12.2018 року. Копію рішення отримано скаржником 27.12.2018 року.

Апеляційну скаргу надіслано скаржником до суду першої інстанції 10.01.2019 року, тобто після спливу строку, встановленого ч. 4 ст. 286 КАС України.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У пункті 35 рішення "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до матеріалів справи, про розгляд справи 12.12.2018 року скаржника було повідомлено завчасно, а саме 19.11.2018 року (а.с.12), про що також свідчить додаток до відзиву скаржника на позов, що надійшов на адресу суду першої інстанції 04.12.2018 року (а.с.20).

Таким чином, оскільки скаржника було завчасно повідомлено про розгляд справи, він мав об'єктивну можливість прийняти участь у судовому засіданні 12.12.2018 року, дізнатися про результат розгляду справи та, з огляду на скорочені строки оскарження рішень у цій категорії справ, без зайвих зволікань отримати рішення суду першої інстанції та оскаржити його упродовж десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, положеннями ч. 3 ст. 298 КАС України не передбачено залишення без руху апеляційних скарг на рішення суду, строк оскарження яких встановлено ч. 4 ст. 286 КАС України та відсутні поважні підстави для поновлення такого строку апеляційного оскарження. Положеннями ст. 286 КАС України також не передбачені дії суду апеляційної інстанції у цьому випадку.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

За таких обставин, оскільки скаржник не навів поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, слід застосувати аналогію ч. 3 ст. 298 КАС України та надати скаржнику можливість вказати інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 3 ст. 55 КАС України встановлено, що юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 6 ст. 59 КАС України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Згідно з ч. 8 ст. 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідності заяви, скарги, клопотання.

Частиною 3 ст. 59 КАС України встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Отже, правом підпису апеляційної скарги, поданої юридичною особою, суб'єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, уповноважений член виконавчого органу або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження. При цьому, суду має бути наданий оригінал такого документа або його копія, що засвідчена у визначеному законом порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 р. (далі - Правила), право на створення, підписання, погодження, затвердження документів визначається актами законодавства, положеннями (статутами) установ, положеннями про структурні підрозділи і посадовими інструкціями.

Згідно з пунктом 7 глави 3 розділу ІІ цих Правил у посадових інструкціях визначаються повноваження щодо засвідчення документів та їх копій.

Відповідно до пунктів 1, 2, 8 глави 10 розділу ІІ названих Правил передбачено, що порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи.

Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку.

Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки "Для копій". У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка "Копія".

Аналогічні положення встановлені п. 71, п. 72 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 (далі - Типова інструкція), а саме: напис про засвідчення документа у паперовій формі складається із слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалу імені і прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа "Підпис". Напис про засвідчення паперової копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що вона подана представником скаржника Машталер А.А.

До апеляційної скарги додано копію довіреності від 04.01.2019 р. №182/41/8/01-2019, видану начальником Департаменту патрульної поліції Жуковим Є.О. на представництво Машталер А.А. інтересів скаржника без права передоручення із строком дії до 31.12.2019 року.

Копія доданої до апеляційної скарги довіреності містить напис про засвідчення копії представника Машталер А.А., який не скріплено відбитком печатки.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №527/363/18, суд не приймає до уваги, оскільки її ухвалено за інших обставин. Так, у зазначеній постанові Верховним Судом було встановлено, що "додана до апеляційної скарги, засвідчена у відповідності до вимог до оформлення копій документів, визначених пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55), а також пунктами 76, 77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242". Також Верховний Суд зазначив, що "така процесуальна підстава для повернення апеляційної скарги, як не підтвердження повноважень щодо підписання скарги, на яку послався суд апеляційної інстанції, вказаною законодавчою нормою не передбачена".

Проте, у цій справі додана до апеляційної скарги копія довіреності представника не відповідає вимогам Правил та Типової інструкції в частині скріплення печаткою напису про засвідчення копії.

Належним чином засвідчена копія зазначеної довіреності або її оригінал відсутні і в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неналежне підтвердження повноважень особи, яка подала та підписала апеляційну скаргу.

У зв'язку з наведеним, скаржнику слід надати оригінал довіреності або засвідчену у встановленому законом порядку копію довіреності на підтвердження повноважень Машталер А.А.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 296 КАС України в апеляційній скарзі зазначаються:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності.

Скаржник в апеляційній скарзі не вказав ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Частиною 2 ст. 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.12.2018 р. слід залишити без руху та надати скаржнику строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.12.2018 р. у справі №209/3670/18 залишити без руху.

Надати Управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- вказати інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.12.2018 р.;

- вказати ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- надати оригінал довіреності або засвідчену у встановленому законом порядку копію довіреності на підтвердження повноважень Машталер А.А.

Роз'яснити Управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції , що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Панченко