Справа № 240/28/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/28/19

категорія 102010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну інформацію на скаргу від 04.12.2018,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) відповідача в частині ненадання йому повної інформації на скаргу від 04.12.2018;

- зобов'язати відповідача надати повну йому інформацію на скаргу від 04.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 04 грудня 2018 року він звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зі скаргою, в якій просив відповідача провести перевірку та спонукати посадових осіб Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.10.2018 № 295/7970/18 та надіслати йому постанову про відкриття виконавчого провадження, крім того просив сповістити його про хід виконавчого провадження та надати йому копії рішень прийнятих органами ДВС під час виконання вищезазначеного судового рішення. Разом з тим, позивач вказує, що відповідачем у відповідь на його скаргу 17 грудня 2018 року було надіслано лист, але не надано йому повної та достовірної інформації, в тому числі й не надано копії постанови про відкриття виконавчого провадження а копій рішень прийнятих органами ДВС під час виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09.10.2018 № 295/7970/18, в тому числі й постанови про закінчення виконавчого провадження. Вважаючи, що такі дії відповідача є неправомірними та порушують його права позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 22 січня 2019 року.

Копію вищезазначеної ухвали та судову повістку було надіслано рекомендованим листом на адресу позивача зазначену в позовній заяві. Однак, поштове відправлення 22 січня 2019 року повернулось на адресу суду із зазначенням в довідці Укрпошти причини повернення - «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.20-23).

Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З огляду на вищезазначені положення КАС України, судова повістка, якою ОСОБА_1 повідомлено, що судове засідання по справі відбудеться о 12:00 22 січня 2019 року, вважається врученою позивачу належними чином.

22 січня 2019 року позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв. Представник відповідача, в свою чергу, прибув до суду, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.

Крім того, 22 січня 2019 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зазначив, що подана ОСОБА_1 скарга не відповідала вимога ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а тому була розглянута як звернення, відповідь на яке була надана в порядку Закону України «Про інформацію». При цьому, відповідач зауважив, що позивачу було надано повну інформацію про виконавче провадження з примусового виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.10.2018 №295/7970/18. З огляду на зазначене відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.15-18).

Враховуючи положення п. 1 ч. 3 та ч. 9 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09.10.2018 року у справі № 295/7970/18 позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії було задоволено частково та зобов'язано КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради врахувати ОСОБА_1 пільги інваліда війни 2 групи при нарахуванні плати за водопостачання та водовідведення та скасувати заборгованість по оплаті за водопостачання та водовідведення нараховану з 18.07.2012 року внаслідок проведення перерахунку щодо вказаної пільги.

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира із заявою, в якій просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Бо гунського районного суду м. Житомира від 15.11.2018 виданого у справі №295/7970/18 (а.с.8).

В подальшому, 04 грудня 2018 року позивач звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із скаргою на бездіяльність Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира щодо невиконання що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09.10.2018 року у справі № 295/7970/18. У скарзі позивач зазначив, що й досі ним не отримано постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду, а тому у скарзі просив відповідача:

- провести перевірку та спонукати посадових осіб Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.10.2018 № 295/7970/18 та надіслати йому постанову про відкриття виконавчого провадження;

- сповістити його про хід виконавчого провадження та надати йому копії рішень прийнятих органами ДВС під час виконання рішення суду від 09.10.2018 у справі № 295/7970/18 (а.с.6, зворотній бік).

За наслідками розгляду скарги ОСОБА_1, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області листом від 17.12.2018 №1099/33/21/2018/17253 повідомило останнього, що згідно отриманої від Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира інформації на виконанні у даному відділі перебувало виконавче провадження №57707141 з примусового виконання виконавчого листа №295/7970/18, виданого 15.11.2018 Богунським районним судом міста Житомира. В листі відповідач вказав, що 20.11.2018 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57707141, копію якої рекомендованим листом було направлено боржнику для виконання, а стягувачу - ОСОБА_1, до відома. В подальшому, 05 грудня 2018 року до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира надійшла заява від КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з виконанням рішення до відкриття виконавчого провадження. З даної заяви, а також з доданої до неї роздруківки з особового рахунку державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира було встановлено, що 07.11.2018 КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на виконання рішення суду від 09.10.2018 у справі №295/7970/18 було враховано ОСОБА_1 пільгу інваліда війни 2 групи при нарахуванні плати за водопостачання та водовідведення та скасовано заборгованість по оплаті за водопостачання та водовідведення нараховану з 18.07.2012 року внаслідок проведення перерахунку щодо вказаної пільги. У зв'язку з фактичним виконанням рішення суду у повному обсязі, державним виконавцем 05.12.2018 відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57707141. При цьому, у листі відповідач повідомив ОСОБА_1, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 57707141 від 20.11.2018 була направлена державним виконавцем 27 листопада 2018 року на його адресу рекомендованим листом №28, який відповідно до електронного відстеження поштових відправлень на даний час перебуває на 12 поштовому відділені м. Житомира. Стосовно постанови про закінчення виконавчого провадження вказано, що її копія 05.12.2018 рекомендованим листом за вих. №70269 була надіслана ОСОБА_1, а сам виконавчий документ повернуто до Бо гунського районного суду м. Житомира (а.с.7).

Позивач вважаючи, що оскільки йому не було копій рішень прийнятих органами ДВС під час виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 09.10.2018 року у справі № 295/7970/18, то він не одержав повної та достовірної інформації на свою скаргу 04.12.2018, а тому він звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до статті 5 Закон № 393/96-ВР, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

В свою чергу, статтею 12 Закону № 393/96-ВР, визначено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".

Натомість, порядок розгляду скарг рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця визначений Законом України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Закон України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім'я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім'я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги (ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що скарга позивача не містить необхідних реквізитів, визначених в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а тому вона розглядалась як звернення, на яке позивачу було надано повну інформацію.

Судом досліджено зміст скарги ОСОБА_1 від 04.12.2018 та встановлено, що вона дійсно не містить всіх необхідні реквізитів, що передбачені ч. 4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, в ній не зазначено: повне найменування боржника, його місце місцезнаходження (для юридичних осіб); не вказані реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина). Крім того, у скарзі хоч і зазначається зміст оскаржуваних бездіяльності, однак відсутнє посилання на порушену норму закону.

Таким чином, зміст скарги ОСОБА_1 не відповідає критеріям, визначеним в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд приходь до висновку, що, розглядаючи зазначену скаргу як звернення (запит на інформацію) в порядку Закону України «Про інформацію», відповідач діяв відповідно до законодавства.

Слід також звернути увагу, що у позові позивач не оскаржує тієї обставини, що його скарга була розглянута як звернення. Натомість позивач зазначає, що йому не було надано копій рішень, прийнятих органами ДВС під час виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 09.10.2018 року у справі №295/7970/18, а тому він вважає, що не одержав повної та достовірної інформації на свою.

Суд також зауважує, що у скарзі позивач не оскаржував дії державного виконавця щодо не надсилання йому копій процесуальних документів, прийнятих під час примусового виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 09.10.2018 року у справі №295/7970/18, натомість він просив відповідача надіслати йому копії зазначених документів в межах процедури розгляду його скарги.

Статтею 5 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI).

Згідно зі ст. 1 Закону № 2939-VI визначено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується зокрема шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пункт 6 частини 1 ст. 14 Закону № 2939-VI наголошує, що розпорядники інформації зобов'язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, згідно якої, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»

Кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Судом з'ясовано, що у відповідь на скаргу ОСОБА_1 від 04.12.2018 Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було надано повно інформацію щодо стану виконавчого провадження №57707141 з примусового виконання виконавчого листа №295/7970/18, виданого 15.11.2018 Богунським районним судом міста Житомира, а також детально повідомлено про всі виконавчі дії, які вчинялись в межах даного виконавчого провадження та про підстави для їх вчинення. Крім того, позивачу було надано інформацію стосовного того, які копії процесуальних документів, прийнятих в межах виконавчого провадження, та коли йому були надіслані.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що відповідь Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, оформлена листом від 17.12.2018 №1099/33/21/2018/17253, відповідає за змістом запитуваній у скарзі від 04.12.2018 інформації.

Щодо доводів позивача про ненадання йому копій процесуальних документів прийнятих під час примусового виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 09.10.2018 року у справі №295/7970/18, суд зазначає наступне.

Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як вбачається з листа від 17.12.2018 №1099/33/21/2018/17253, позивачу було детально повідомлено, які документи виконавчого провадження, на яку адресу та коли йому надсилалися.

При чому, позивачем в позовній заяві не оспорювалось надсилання йому державним виконавцем копій документів виконавчого провадження № 57707141 під час здійснення примусового виконання рішення суду, а дотримання державним виконавцем вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження не було предметом скарги від 04.12.2018.

Натомість, норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачають обов'язок розпорядника інформації надати таку інформацію у відповідь на запит особи, однак зазначеним законом не встановлено обов'язку розпорядника інформації надавати у відповідь на запит копії документів, в яких така інформація відображена. Не передбаченого такого обов'язку і статтею ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює порядок розгляду скарги на дії державного виконавця.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідь Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 17.12.2018 №1099/33/21/2018/17253 є повною та відповідає запитуваній позивачем у скарзі інформації, а дії відповідача щодо розгляду скарги є правомірними та вчиненими на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України та наявними у матеріалах справи доведено правомірність дій Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 268-272, 287 КАС України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10012; РНОКПП НОМЕР_1) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (м-н Соборний, 1, м. Житомир, 10014; ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну інформацію на скаргу від 04.12.2018 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович