Справа № 2а-7712/10/1370
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2019 року

м. Київ

справа №2а-7712/10/1370

касаційне провадження №К/9901/4418/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 (головуючий суддя - Нос С.П., судді: Клюба В.В., Рибачук А.І.) у справі № 2а-7712/10/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» до Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.01.2010 № /0.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 19.11.2010 в задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 20.03.2014 рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове, яким адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Стрийська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області (правонаступник Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області) оскаржила його в касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своїх вимог Стрийська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області (правонаступник Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області) посилається на порушення судом норм матеріального права, а саме: підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

При цьому зазначає, що на момент укладення між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та позивачем договору про відступлення права від 29.06.2006 № 4708 та на дату списання коштів з банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» в оплату зазначеної угоди (29.06.2006) останнє не було зареєстроване платником податку на додану вартість. Таке свідоцтво позивачу видано лише 14.07.2006. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» не могло фактично сплатити суму податку на додану вартість у ціні товару (основних засобів), а тому не мало права й на формування податного кредиту з податку на додану вартість за наслідками зазначеної операції.

Крім того, Стрийською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області заявлено клопотання про заміну відповідача у справі - Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на Стрийську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області у зв'язку з реорганізацією, яке згідно зі статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 по 30.06.2009, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 30.06.2009, результати якої оформлено актом від 25.12.2009 № 3485/23-3/34387520.

За її наслідками контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на безпідставне включення до складу податкового кредиту в декларації за серпень 2006 року суми податку на додану вартість у розмірі 310136,00 грн. від вартості отриманих за рішенням суду основних засобів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Гостинне» без фактичної сплати податку на додану вартість у ціні отриманих основних засобів та податкової накладної.

Зокрема, з'ясовано, що внаслідок невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Гостинне» своїх зобов'язань за кредитною угодою від 27.07.2005 № 6005К58 та на підставі договору про відступлення права від 29.06.2006 № 4708, укладеного з Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», позивач набув право звернути стягнення на предмет забезпечувальних договорів. Вказане право реалізовано Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» у відповідності до статей 26, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 № 1255-IV та статті 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV шляхом прийняття у власність: нерухомого майна вартістю 870819,53 грн.; рухомого майна вартістю 680000,00 грн.; земельної ділянки вартістю 280000,00 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.01.2010 № /0, згідно з яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 269703,00 грн. за основним платежем та 134851,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції підтримав доводи органу доходів і зборів та наголосив, що норми Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поширюються виключно на осіб, які зареєстровані як платники податку на додану вартість та мають відповідне свідоцтво, а право покупця на включення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість виникає за умови фактичної сплати цієї суми в складі ціни товару (робіт, послуг).

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 № 2654-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.

Таке майно може бути реалізоване в порядку, передбаченому цим Законом, у тому числі перейти у власність заставодержателя.

Відповідно до підпункту 3.2.2 пункту 3.2 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з передачі майна у заставу (іпотеку) позикодавцю (кредитору) та/або у забезпечення іншої дійсної вимоги кредитора, повернення такого майна із застави (іпотеки) його власнику після закінчення дії відповідного договору, якщо місце такої передачі (повернення) знаходиться на митній території України.

Водночас підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 цього Закону передбачено, що операції платників податку з передачі права власності на об'єкт застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця є об'єктом оподаткування.

Тобто, у випадку, коли від заставодавця до позичальника (кредитора) переходить право власності на об'єкт застави для погашення заборгованості заставодавця, то ця операція є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Зазначена операція відповідно до статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) супроводжується випискою податкової накладної, яка складається в момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

При цьому згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Оскільки при переході права власності на заставне майно не передбачалось проведення кредитором-позивачем у справі його оплати, датою виникнення права Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» на податковий кредит з податку на додану вартість є дата одержання ним податкової накладної.

Проте, в порушення вимог пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Товариством з обмеженою відповідальністю «Гостинне» позивачу податкову накладну надано не було.

У разі ж неможливості отримання податкової накладної платник податку повинен був керуватись правилами підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, що у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту.

20.09.2006 відповідну заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» до контролюючого органу разом з декларацією з податку на додану вартість за серпень 2006 року.

Щодо твердження відповідача про те, що на момент перерахування коштів 29.06.2006 позивач не мав статусу платника податку на додану вартість, то судом апеляційної інстанції встановлено, що оплата в сумі 2140819,53 грн. за платіжним дорученням від 29.06.2006 № 1 проведена ним виключно за відступлення права за кредитною угодою та забезпечувальними договорами.

Вказана операція згідно з підпунктом 3.2.2 пункту 3.2 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість. Право на податковий кредит виникло в Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» не внаслідок перерахування вищезазначених коштів та одержання права вимоги виконання зобов'язань, а саме у зв'язку зі зверненням права власності на майно.

Так, рішенням Господарського суду Львівської області від 06.07.2006 у справі № 1/693-15/237 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гостинне» про визнання права власності на майно, яке набрало законної сили на момент формування податкового кредиту за серпень 2006 року, визнано право власності позивача на розглядуване майно.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11232771, виданого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», право власності позивача на основні засоби, щодо яких проведено звернення стягнення шляхом прийняття у власність, зареєстроване 14.07.2006. Вказані основні засоби оприбутковані Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпати-Еко» 14.07.2006. Відповідно до Свідоцтва № 18290877 про реєстрацію платника податку на додану вартість на момент оприбуткування майна позивач мав статус платника податку на додану вартість, а тому мав право на включення спірної суми податку до складу податкового кредиту.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Замінити відповідача у справі - Стрийську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Львівській області її правонаступником - Стрийською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області.

Касаційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 у справі № 2а-7712/10/1370 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк