Справа № 9901/449/18
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2019 року

Київ

справа №9901/449/18

адміністративне провадження №П/9901/449/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., Юрченко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Лопушенко О.В.,

за участю: представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача Белінської О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення №4110/0/15-17 від 14 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Вишгородського районного суду Київської області, встановив:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

В січні 2018 року (згідно відмітки відділення поштового зв'язку на конверті) ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5, позивач) звернулась до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №4110/0/15-17 від 14 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Вишгородського районного суду Київської області.

ІІ. КЛОПОТАННЯ СТОРІН ТА ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Відповідно до частини 4 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів встановлено у статті 266 КАС України, згідно з пунктами 2 та 3 частини 1 якої її правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності дій, бездіяльності та актів, зокрема, Вищої ради правосуддя.

Адміністративні справи, зазначені у пунктах 1-3 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п'яти суддів (частина 2 статті 266 КАС України).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2018 року з врахуванням приписів статті 266 КАС України позовну заяву передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд; Суд).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2018 року визначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: Пасічник С.С. (головуючий суддя), Васильєва І.А., Ханова Р.Ф., Хохуляк В.В., Юрченко В.П.

Ухвалою від 28 лютого 2018 року Суд відкрив провадження в адміністративній справі, призначивши її розгляд в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на 28 березня 2018 року.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 14 березня 2018 року за наслідками розгляду заяв представника позивача про відвід суддів останні визнано необґрунтованими, передано справу для проведення автоматизованого розподілу з метою визначення суддів для розгляду цих заяв та зупинено провадження у справі.

В судовому засіданні 28 березня 2018 року після вирішення у встановленому частиною 4 статті 40 КАС України порядку заяв про відвід складу суду й поновлення провадження у справі Судом на підставі відповідних клопотань сторін провадження у даній справі №9901/449/18 зупинено до вирішення справи №800/475/17 за позовною заявою ОСОБА_5 до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення Ради від 11 жовтня 2017 року №3239/0/15-17, що перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду (провадження №11-3сап18).

В судовому засіданні 06 лютого 2019 року у зв'язку з прийняттям Великою Палатою Верховного Суду постанови у справі №800/475/17 (провадження №11-3сап18) провадження у даній справі поновлено.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ДОВОДІВ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧІВ.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 зазначала, що оскільки рішення ВРП від 14 грудня 2017 року №4110/0/15-17 містить посилання на її ж рішення від 11 жовтня 2017 року №3239/0/15-17 та рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 травня 2017 року №1037/3дп/15-17, які, на думку позивача, є незаконними, то й саме рішення від 14 грудня 2017 року №4110/0/15-17 підлягає скасуванню.

Відповідач протиправно розглянув та виніс рішення на підставі скарг, що подані з порушенням законодавства та мали 6ути залишені без розгляду, оскільки заяви ОСОБА_13 подані ним як керівником Громадської спілки «Українська спілка Автомайдан», проте без підтвердження таких його повноважень й, до того ж, з пропуском визначеного частиною 2 статті 2 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08 квітня 2014 року №1188-VII (далі - Закон №1188) строку.

Відповідачем не зазначено правових підстав, які б дозволяли застосовувати закон, який суперечить Конституції України, оскільки Закон №1188 підписано неуповноваженою особою - виконуючим обов'язки Президента України О.Турчиновим.

ВРП зроблено висновок про притягнення судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5. до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з реалізацією останньою своїх дискреційних повноважень, за які згідно норм міжнародного та національного права суддю не може бути притягнуто до відповідальності, враховуючи, що органи, які вирішують питання про дисциплінарну відповідальність, не наділені законом повноваженнями оцінювати законність судового рішення.

Радою не вказано, які конкретно діяння позивача вчинено умисно чи через грубу недбалість, що становить поведінку, яка порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; інше грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду.

Відповідач (ВРП) в письмовому відзиві від 29 січня 2019 року №3210/о/9-19 на позовну заяву просив залишити останню без задоволення та вказував, що рішення ВРП від 11 жовтня 2017 року №3239/0/15-17 про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 травня 2017 року №1037/3дп/15-17 про притягнення судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5. до дисциплінарної відповідальності було предметом оскарження до Великої Палати Верховного Суду, яка постановою від 30 серпня 2018 року залишила його без змін, а скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

При цьому в постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для сумніву в обґрунтованості висновків ВРП щодо існування фактів допущення суддею істотних порушень принципу верховенства права, необ'єктивного та несправедливого здійснення правосуддя з огляду на установлені факти невмотивованого притягнення осіб до адміністративної відповідальності, наслідком чого є порушення їх прав на справедливий судовий розгляд в аспекті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та підрив суспільної довіри до правосуддя.

Відтак, враховуючи приписи частини 4 статті 78 КАС України, вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішень ВРП та її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення у виді подання про її звільнення з посади, є підтвердженими постановою Великої Палати Верховного Суду й не потребують доказування у даній справі.

Рішення Ради від 14 грудня 2017 року №4110/0/15-17 прийнято її повноважним складом й підписано всіма членами, що брали участь в його прийнятті, воно містить посилання на визначені законом підстави для звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла таких висновків; позивач була належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення засідання, а її представник був на ньому присутній; отже передбачені частиною 2 статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №1798-VIII (далі - Закон №1798) підстави для його скасування відсутні.

Представники позивача в судовому засіданні висловили свої доводи та міркування стовно обставин справи та вимог позовної заяви, які просили задовольнити.

Представник відповідача проти доводів та вимог позовної заяви заперечила, вважаючи їх безпідставними (з огляду на наведені у відзиві на позовну заяву поясненнях), й просив відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позову.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Указом Президента України від 11 листопада 2002 року №1001/2002 ОСОБА_5 призначена строком на п'ять років на посаду судді Вишгородського районного суду Київської області, а Постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року №300-VI обрана суддею цього суду безстроково.

Рішенням зборів суддів від 17 квітня 2014 року №3 ОСОБА_5 обрана на посаду голови Вишгородського районного суду Київської області, а рішенням зборів суддів від 16 квітня 2015 року №7 повторно обрана на вказану посаду.

10 травня 2017 року Третя Дисциплінарна палата ВРП, розглянувши дисциплінарну справу стосовно судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5., відкриту ухвалою від 05 квітня 2017 року №728/3дп/15-17 за заявами голови Громадської спілки «Українська спілка Автомайдан» ОСОБА_13 та ОСОБА_16, які надійшли до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальних судів (далі - ТСК) однак не були розглянуті останньою, прийняла рішення №1037/3дп/15-17 «Про притягнення судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5. до дисциплінарної відповідальності», яким за вчинення істотного дисциплінарного проступку застосувала до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.

В рішенні дисциплінарний орган ВРП дійшов висновку про істотне порушення суддею норм процесуального права та принципу верховенства права під час розгляду справ №363/240/14-п, №363/178/14-п, №363/56/14-п про притягнення ОСОБА_17, ОСОБА_15 та ОСОБА_18 до адміністративної відповідальності (постанови від 29 січня, 14 лютого та 14 січня 2014 року відповідно), в зв'язку з чим суддею не було належним чином вчинено дій, які сприяють виконанню завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме: не дотримано вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності із законом.

Зокрема, поза увагою судді залишилася та обставина, що у протоколах про адміністративне правопорушення вказувалося про порушення ОСОБА_17, ОСОБА_15 та ОСОБА_18 пункту 2.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), хоч у відповідних рапортах, складених інспекторами ДПС, зазначалося про порушення пункту 25.4 ПДР; крім того поза увагою судді залишилась та обставина, що протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_17 та ОСОБА_18 складені 07 січня 2014 року, хоча до відповідальності їх притягнуто за порушення, вчинені 29 грудня 2013 року.

Разом з тим висновку про вчинення ОСОБА_17, ОСОБА_15 та ОСОБА_18 адміністративного правопорушення суддя ОСОБА_5. дійшла без урахування принципу презумпції невинуватості, яка відповідно до статті 6 Конвенції з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у вигляді, зокрема, обмеження права керування транспортними засобами, натомість під час розгляду вказаних справ суддя визнала зазначених осіб винними у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувала до них адміністративне стягнення, не маючи безспірних доказів, які б підтверджували їхню вину.

Встановлені за результатами розгляду дисциплінарної справи обставини стали підставою для висновку Третьої Дисциплінарної палати ВРП про те, що суддею ОСОБА_5. під час розгляду справ про притягнення ОСОБА_17, ОСОБА_15 та ОСОБА_18 до адміністративної відповідальності допущено істотні порушення принципу верховенства права під час здійснення правосуддя, тобто допущено істотні порушення норм процесуального права, які є несумісними зі статусом судді.

При цьому, зважаючи на характер правопорушень, допущених суддею ОСОБА_5., які свідчать про необ'єктивне та несправедливе здійснення нею правосуддя, а також на наслідки, які настали за результатами вчинених діянь - підрив суспільної довіри до суду, враховуючи дані про особу судді ОСОБА_5., Третя Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку про те, що застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення її з посади, незважаючи на позитивну характеристику, є пропорційним вчиненому та виправданим з урахуванням часу, що минув із моменту прийняття нею рішень.

За наслідками розгляду скарги судді ОСОБА_5. на рішення дисциплінарного органу ВРП про притягнення її до дисциплінарної відповідальності Рада 11 жовтня 2017 року прийняла рішення №3239/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 травня 2017 року №1037/3дп/15-17 про притягнення судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5. до дисциплінарної відповідальності».

В своєму рішенні ВРП, зокрема, зазначила, що під час обрання виду дисциплінарного стягнення Третьою Дисциплінарною палатою ВРП враховано встановлені під час перевірки обставини, а також обставини, що підлягають врахуванню відповідно до частини 2 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402), а саме: характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особу судді, ступінь її вини, а також те, що суддею ОСОБА_5. вчинено істотний дисциплінарний проступок, та застосовано до неї дисциплінарне стягнення з урахуванням принципу пропорційності.

07 листопада 2017 року до ВРП надійшло подання Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя з доданою до нього дисциплінарною справою про звільнення судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5., розглянувши яке, Рада прийняла рішення від 14 грудня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Вишгородського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України».

Позивач була повідомлена про дату час та місце засідання Ради й за її клопотанням розгляд питання про звільнення переносився з 21 листопада 2017 року на 14 грудня 2017 року.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 був присутній на засіданні Ради 14 грудня 2017 року, заявляв клопотання, відводи членам ВРП, надавав пояснення, відповідав на запитання членів Ради.

Водночас, не погодившись із рішенням Ради від 11 жовтня 2017 року №3239/0/15-17, ОСОБА_5 оскаржила його до Великої Палати Верховного Суду й постановою останньої від 30 серпня 2018 року у справі №800/475/17 (провадження №11-3сап18) скаргу залишено без задоволення, а рішення ВРП - без змін.

При цьому, як зазначено в судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду, оцінивши наявні у справі матеріали та враховуючи встановлені у ході дисциплінарного провадження обставини, Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для сумніву в обґрунтованості висновків ВРП щодо існування фактів допущення суддею істотних порушень принципу верховенства права, необ'єктивного та несправедливого здійснення правосуддя з огляду на установлені факти невмотивованого притягнення осіб до адміністративної відповідальності, наслідком чого є порушення їх права на справедливий судовий розгляд в аспекті пункту 1 статті 6 Конвенції та підрив суспільної довіри до правосуддя.

Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що в оскаржуваному рішенні ВРП від 11 жовтня 2017 року №3239/0/15-17, як і її дисциплінарний орган в рішенні від 10 травня 2017 року №1037/3дп/15-17, детально обґрунтували, в чому виражено допущення скаржницею низки істотних порушень норм процесуального права під час вирішення справ такої категорії; Рада не втручалась у суть постановлених ОСОБА_5 судових рішень, а, спираючись на наявні матеріали, констатувала факт невмотивованого притягнення суддею осіб до адміністративної відповідальності, недотримання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справ та вирішення їх у точній відповідності із законом.

Також Великою Палатою Верховного Суду не встановлено передбачених статтею 52 Закону №1798 підстав для скасування рішення ВРП; робота дисциплінарного органу не характеризувалася недоліками, які б могли поставити під сумнів принципи незалежності та неупередженості; водночас подальший перегляд справи Великою Палатою Верхового Суду з урахуванням усіх ключових аргументів ОСОБА_5 гарантував відсутність впливу будь-яких недоліків на результат дисциплінарного провадження.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Частина 2 статті 19 Конституції України:

- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом №1188 визначено правові та організаційні засади проведення спеціальної перевірки суддів судів загальної юрисдикції й для реалізації цього Закону утворена ТСК.

Частини 2 та 5 статті 2 Закону №1188:

- заяви про проведення перевірки індивідуально визначеного судді (суддів) згідно із статтею 3 цього Закону подаються юридичними або фізичними особами у письмовій формі до Тимчасової спеціальної комісії протягом шести місяців з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення про її утворення <…>;

- заяви, що надійшли після закінчення визначеного цією статтею строку, а також заяви, щодо яких Тимчасова спеціальна комісія не встигла прийняти рішення до закінчення своїх повноважень, передаються до Вищої ради юстиції для продовження їх розгляду за загальною процедурою.

Пункт 4 Розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1798:

- Вища рада правосуддя утворюється шляхом реорганізації Вищої ради юстиції.

Пункт 33 Розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402:

- заяви, які передані Тимчасовою спеціальною комісією з перевірки суддів судів загальної юрисдикції Вищій раді юстиції відповідно до частини 5 статті 2 Закону України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні", дисциплінарні органи Вищої ради правосуддя розглядають у порядку та строки, встановлені законом для здійснення дисциплінарного провадження. За результатами розгляду таких заяв застосовуються дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.

Пункт 6 частини 1 статті 109 Закону №1402:

- до суддів може застосовуватися дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Пункт 3 частини 6 статті 126 Конституції України:

- підставами для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Пункт 4 частини 1 статті 131 Конституції України:

- в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Аналогічні положення закріплені й в пункті 6 частини 1 статті 3 Закону №1798, який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.

Частини 1-3 статті 42 Закону №1798:

- дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", або за ініціативою Дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом;

- дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя;

- дисциплінарне провадження включає:

1) попереднє вивчення та перевірку дисциплінарної скарги;

2) відкриття дисциплінарної справи;

3) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Частина 2 статті 50 Закону №1798:

- за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

Частини 1, 3, пункт 5 частини 10 статті 51 Закону №1798:

- право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення;

- скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до Вищої ради правосуддя;

- за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати Вища рада правосуддя має право залишити рішення Дисциплінарної палати без змін.

Частина 2 статті 52 Закону №1798:

- право на оскарження до суду рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, має суддя, щодо якого було ухвалено відповідне рішення, та скаржник, якщо рішення Вищої ради правосуддя ухвалене за його скаргою.

Частини 1, 3, 6 статті 56 Закону №1798:

- питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини 6 статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя;

- питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини 6 статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді;

- суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

- за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини 6 статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Частина 2 статті 57 Закону №1798:

- рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини 6 статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Частини 1 та 2 статті 2 КАС України:

- завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень;

- у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частина 4 статті 78 КАС України:

- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

VI. ОЦІНКА СУДУ.

Суд, вивчивши доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними і допустимими доказами, дійшов таких висновків.

Як вже вказувалось в цьому рішенні, за наслідками розгляду дисциплінарної справи, відкритої за заявами голови Громадської спілки «Українська спілка Автомайдан» ОСОБА_13 та ОСОБА_16, Третя Дисциплінарна палата ВРП прийняла рішення №1037/3дп/15-17 від 10 травня 2017 року «Про притягнення судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5. до дисциплінарної відповідальності», яким за вчинення істотного дисциплінарного проступку застосувала до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.

11 жовтня 2017 року ВРП, розглянувши скаргу судді ОСОБА_5., прийняла рішення №3239/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 травня 2017 року №1037/3дп/15-17 про притягнення судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5. до дисциплінарної відповідальності».

Не погодившись із рішенням Ради від 11 жовтня 2017 року №3239/0/15-17, ОСОБА_5 оскаржила його до Великої Палати Верховного Суду й постановою останньої від 30 серпня 2018 року у справі №800/475/17 (провадження №11-3сап18) скаргу залишено без задоволення, а рішення ВРП - без змін.

За таких обставин, зважаючи, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі №800/475/17 (провадження №11-3сап18) набрала законної сили 30 серпня 2018 року, Суд приходить до висновку про встановлення судовим рішенням факту наявності підстав для притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді внесення подання про звільнення, а відтак дане питання у відповідності до частини 4 статті 78 КАС України не підлягає дослідженню в процесі розгляду цієї справи.

Оскаржуване ж рішення ВРП від 14 грудня 2017 року №4110/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Вишгородського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України» є результатом притягнення її до дисциплінарної відповідальності, воно ухвалено повноважним складом Ради, підписано усіма членами, що брали участь в його прийнятті, а також містить посилання на визначені законом підстави ухвалення та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

При цьому позивач була повідомлена про дату час та місце засідання Ради, за її клопотанням розгляд питання про звільнення переносився з 21 листопада 2017 року на 14 грудня 2017 року; представник позивача був присутній на засіданні 14 грудня 2017 року, заявляв клопотання, відводи членам ВРП, надавав пояснення, відповідав на запитання членів Ради.

Щодо ж до аргументів позивача, викладених в позовній заяві, то вони фактично стосуються її незгоди із висновками Третьої Дисциплінарної палати ВРП, викладеними в її рішенні №1037/3дп/15-17 від 10 травня 2017 року, щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності, які вже перевірені ВРП, що оформлено рішенням від 11 жовтня 2017 року №3239/0/15-17, оцінку якому, в свою чергу, надано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі №800/475/17 (провадження №11-3сап18).

З огляду на викладене, визначені законом підстави для скасування рішення ВРП від 14 грудня 2017 року №4110/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Вишгородського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України» відсутні.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246, 255, 257, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення від 14 грудня 2017 року №4110/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Вишгородського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України» відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_5 (АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

- Вища рада правосуддя (04050, м.Київ, вул.Студентська, 12-А; ідентифікаційний код юридичної особи в ).

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник,

І.А. Васильєва,

Р.Ф. Ханова,

В.В. Хохуляк,

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду