Справа № 810/2708/18
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року 810/2708/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши в м. Києві в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.11.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у межах строків, встановлених Податковим кодексом України, платіжними дорученнями перераховував суми самостійно узгоджених зобов'язань з ПДВ. Разом з цим, кошти, сплачені позивачем як суму податкових зобов'язань з ПДВ податковий орган самостійно спрямував у рахунок погашення податкового боргу по податковому повідомленню-рішенню від 16.06.2010 №/2, яке було скасовано в судовому порядку в частині визначення податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 2784820,19 грн. Також, позивач зазначив, що нарахована за період оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення сума пені в розмірі 416271,64 грн. не була знята та зарахована до суми основного боргу по ПДВ.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що висновок податкового органу про наявність податкового боргу з ПДВ за попередні періоди є безпідставними та необґрунтованими, а тому він не мав правових підстав для застосування до товариства штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Відповідач проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві на позовну заяву та в додаткових поясненнях послався на правомірність проведеної податковим органом камеральної перевірки та встановлений Податковим кодексом України порядок нарахування платникам податків штрафних санкцій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 09.07.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 відкладено підготовче засідання на 16.07.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 відкладено підготовче засідання на 23.07.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі на 30 календарних днів та відкладено підготовче засідання на 10.09.2018.

Підготовче засідання, яке було призначено на 10.09.2018, було відкладено на 24.09.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 закрито підготовче провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2017 року посадовою особою Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість за серпень 2016 року - березень 2017 року УДП "Укрінтеравтосервіс".

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 19.07.2017 №1514/10-08-12-02/21536845, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем положень пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, що полягає у несвоєчасній сплаті самостійно визначених податкових зобов'язань у податкових деклараціях з ПДВ за період з серпня 2016 року по березень 2017 року.

На підставі висновків Акта перевірки Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.11.2017 №, яким позивачу за порушення граничних термінів сплати узгоджених грошових зобов'язань визначено штраф у розмірі 1034179,32 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків повинен сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, податковим законодавством визначено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків у платіжному дорученні.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

Перевіряючи висновки Акта перевірки в частині наявності у позивача податкового боргу у зв'язку з несплатою грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 16.06.2010 №/2, судом встановлено наступне.

Так, правомірність визначення контролюючим органом грошових зобов'язань за податковим повідомленням-рішенням від 16.06.2010 №/2 була предметом адміністративної справи №2а-7414/10/1070.

У рамках вказаної адміністративної справи судом встановлено, що контролюючим органом на підставі акта перевірки від 18.01.2010 №37/23-1/2153685 та за наслідками адміністративного оскарження було прийняте податкове повідомлення-рішення від 16.06.2010 №/2, яким УДП "Укрінтеравтосервіс" визначено грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі 2790363,77 грн., у тому числі 1469580,16 грн. за основним платежем та 1320783,61 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22.06.2011 у справі №2а-7414/10/1070, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Вишгородському районі Київської області від 16.06.2010 №/2.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014 змінено постанову Київського окружного адміністративного суду від 22.06.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012, позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Вишгородському районі Київської області від 16.06.2010 №/2 в частині визначення Українському державному підприємству по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" податкового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 2784820,19 грн., у т.ч. 1465884,44 грн. - основний платіж та 1318935,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції. У позові про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Вишгородському районі Київської області від 16.06.2010 №/2 в частині визначення Українському державному підприємству по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" податкового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 5543,58 грн., у т.ч. 3695,72 грн. - основний платіж та 1847,86 грн. - штрафні (фінансові) санкції, відмовлено.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 16.06.2010 №/2 є правомірним лише у частині визначення позивачу податкових зобов'язань з ПДВ на суму 5543,58 грн.

Відповідно до положень статті 56 Податкового кодексу України днем узгодження грошового зобов'язання платника податків, визначеного рішенням контролюючого органу, вважається день закінчення процедури адміністративного оскарження, а в разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За змістом статті 56.2 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення

Відповідно до підпункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті (10 днів з дня отримання податкового повідомлення-рішення), зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 4.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 №985 (чинного на момент оскарження податкового повідомлення-рішення від 16.06.2010 №/2 в суді першої інстанції) у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення за умови надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків не пізніше настання граничного строку сплати, зазначеного в податковому повідомленні-рішенні, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення-рішення, у день отримання ухвали вносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень-рішень.

При цьому сума грошового зобов'язання в той самий день виводиться з реєстру податкових повідомлень-рішень та обліковується в окремому реєстрі до дня набрання рішенням суду законної сили.

Після прийняття судом рішення по суті, яке набрало законної сили, структурний підрозділ, який склав податкове повідомлення-рішення, що оскаржувалося, в день отримання відповідного рішення органом державної податкової служби вносить інформацію про таке рішення до зазначеного в попередньому абзаці окремого реєстру та підшиває копію рішення до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків.

Аналогічні дії здійснюються у разі оскарження платником податків рішення суду в апеляційному порядку (за умови прийняття апеляційної скарги апеляційним господарським судом до провадження).

У разі надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума грошового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунку платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 4.5 цього ж Порядку встановлено, що після закінчення процедури адміністративного оскарження та/або судового оскарження та набрання судовим рішенням законної сили суми узгодженого грошового зобов'язання, та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування, та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість в автоматичному режимі переносяться з реєстру податкових повідомлень-рішень (окремого реєстру, передбаченого пунктом 4.4 цього розділу) до автоматизованої інформаційної облікової системи органів державної податкової служби. Одночасно структурному підрозділу, що забезпечує адміністрування облікових показників та звітності, передаються паперові виписки з реєстру податкових повідомлень-рішень за день, до яких включається інформація щодо сум узгоджених грошових зобов'язань та інших показників, які переносяться до карток особових рахунків. Зазначені виписки передаються окремо від кожного структурного підрозділу, що складає податкові повідомлення-рішення, за підписом керівника такого структурного підрозділу.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що в разі оскарження платником податків рішення контролюючого органу в судовому порядку грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Водночас, обов'язок своєчасного та повного погашення нарахованого грошового зобов'язання платником податків виникає лише у випадку узгодженості такого зобов'язання.

Як було встановлено судом, постановою Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014 змінено постанову Київського окружного адміністративного суду від 22.06.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012, позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Вишгородському районі Київської області від 16.06.2010 №/2 в частині визначення Українському державному підприємству по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" податкового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 2784820,19 грн., у т.ч. 1465884,44 грн. - основний платіж та 1318935,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції. У позові про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Вишгородському районі Київської області від 16.06.2010 №/2 в частині визначення Українському державному підприємству по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" податкового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 5543,58 грн., у т.ч. 3695,72 грн. - основний платіж та 1847,86 грн. - штрафні (фінансові) санкції, відмовлено.

Разом з тим, як вбачається з облікової картки позивача з податку на додану вартість з 01.01.2010, яка знаходиться на CD-диску, який долучений відповідачем до заяви від 05.09.2018, податковим органом 29.06.2010 до картки особового рахунку позивача було внесено недоїмку по податковому повідомленню-рішенню від 16.06.2010 №/2 на загальну суму 2790363,77 грн., у тому числі 1469580,16 грн. за основним платежем та 1320783,61 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

При цьому, судом встановлено, що станом на момент розгляду даної справи контролюючим органом не було виключено із картки особового рахунку позивача суму 2784820,19 грн. по податковому повідомленню-рішенню від 16.06.2010 №/2, яка скасована в судовому порядку.

Таким чином, дослідженими судом доказами повністю спростовуються викладені в Акті перевірки висновки про те, що позивач несвоєчасно сплатив самостійно визначене ним податкове зобов'язання з ПДВ за серпень 2016 року - березень 2017 року, оскільки сума грошового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню від 16.06.2010 №/2 у розмірі 2784820,19 грн., яка скасована в судовому порядку, не була виведена з картки особового рахунку платника податків, та зарахування коштів, якими позивач сплачував самостійно визначені податкові зобов'язання з 2010 року, зараховувались у рахунок погашення податкового зобов'язання по вказаному податковому повідомленню-рішенню.

При цьому, доказів, які б свідчили про наявність у позивача податкового боргу, що виник з інших підстав, та який би міг вплинути на черговість зарахування коштів, якими позивач сплачував самостійно визначенні податкові зобов'язання у деклараціях за серпень 2016 року - березень 2017 року, відповідач під час розгляду справи не надав.

Відзив на позовну заяву відповідача також не містить доводів про те, що контролюючий орган під час визначення позивачу штрафних санкцій з'ясовував підставу виникнення податкового боргу, у рахунок погашення якого ним змінювалось призначення платежів позивача.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 22.11.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б повністю спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 15512,68 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 29.05.2018 №401 на суму 13750,68 грн. та від 21.06.2018 №528 на суму 1762,00 грн. Доказів понесення інших витрат суду не надано.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 22.11.2017 №.

Стягнути на користь Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" () сплачений судовий збір у розмірі 15512,68 грн. (п'ятнадцять тисяч п'ятсот дванадцять грн. 68 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.