Справа № 200/571/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 р. Справа№200/571/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії з жовтня 2017 року та зобовязання поновити нарахування та виплату пенсії з жовтня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та знаходиться на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком. Вказує, що з жовтня 2017 року не отримує пенсійних виплат, вважає дії відповідача щодо припинення виплати пенсії протиправними, оскільки відсутні правові підстави для вчинення таких дій.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Свою позицію вмотивовував тим, що виплата пенсії позивачу була припинена іншим пенсійним органом крім того, виплату пенсії не поновлено на підставі розпорядження у звязку із відмовою у відновленні пенсії згідно протоколу засідання комісії з питань відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Посилається на необхідність застосування норм Постанов Кабінету Міністрів, якими визначений порядок припинення (поновлення) виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року відкрито провадження у справі, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, витребувано у відповідача інформацію щодо припинення пенсії позивачу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 28, кв. 27, що підтверджується паспортом громадянина України серії ВС №096233, який виданий 5 січня 2000 року Центрально-Міським РВ Макіївського МУУМВС України в Донецькій області. Позивач є пенсіонером по інвалідності (3 гр. загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням Серія ААЄ №657437. 21 травня 2018 року позивачу видана довідка № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається із наданих на вимогу суду доказів, позивач звернувся до відповідача із заявою про запит пенсійної справи з УПФУ в Жовтневому районі и. Дніпропетровська 21 травня 2018 року. Згідно супровідного листа про надіслання пенсійної справи від 10 липня 2018 року №284Д/036-20 пенсію ОСОБА_1 виплачено по 31 жовтня 2017 року. Протоколом засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Великоновосілківської райдержадміністрації №107 від 18 червня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні (відновленні) соціальних виплат. Розпорядженням відповідача від 20 червня 2018 року вирішено відмовити у призначенні (відновлені) соціальних виплат ОСОБА_1, оскільки факт проживання/перебування не підтверджено. Розпорядженням відповідача від 21 серпня 2018 року вирішено відмовити у призначенні (відновлені) соціальних виплат ОСОБА_1 у звязку з не підтвердженням фактичного місця проживання.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - Закон № 1058).

Відповідно ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, який згідно його преамбули відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання, що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року (в редакції Постанови КМУ № 352 від 08 червня 2016) (далі Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058 виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а саме, пункт 15 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

При цьому, відсутність фінансування та встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов'язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Разом з цим, рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не приймалось.

Суд зауважує, що позивач із заявою про запит пенсійної справи з іншого пенсійного органу та виплати пенсії звернувся до відповідача у травні 2018 року, відповідно вказаний субєкт не припиняв виплату пенсії.

Разом з цим, невиплата належної позивачу пенсії є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності, у звязку з чим суд вважає за необхідне відновити виплату пенсії з дня припинення такої виплати.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, оскільки порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов'язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на недотримання обовязку позивачем вимог ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб в частині не повідомлення про зміну місця проживання, оскільки у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу (див. цитату у п. 25 цього рішення).

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Отже, враховуючи те, що невиплата належної позивачу пенсії є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності, та виражається у бездіяльності відповідача, тобто наявна пасивна поведінка, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного субєктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як встановлено судом раніше, відповідачем було прийнято Розпорядження від 20 червня 2018 року та Розпорядження від 21 серпня 2018 року якими відмовлено у призначенні (відновлені) соціальних виплат ОСОБА_1.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, з урахування положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Конвенції, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати відповідні Розпорядження відповідача.

Разом з тим, як встановлено судом, виплата пенсії позивачу була здійснення по 31 жовтня 2017 року, тому позовні вимоги в частині зобов"язання відповідача нарахувати і виплатити пенсію підлягають частковому задоволенню з листопада 2017 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.133 КАС України, ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір в сумі 704,80 грн. належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з листопада 2017 року.

Скасувати Розпорядження Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 червня 2018 року про відмову у призначенні (відновлені) соціальних виплат ОСОБА_1.

Скасувати Розпорядження Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21 серпня 2018 року про відмову у призначенні (відновлені) соціальних виплат ОСОБА_1.

Зобов'язати Великоновосілківське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт Велика Новосілка, вул. Центральна, б. 103, ) відновити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 (місце реєстрації: Донецька область,м. Макіївка, м-н Сонячний, б. 28, кв. 27, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та сплатити заборгованість за період, починаючи з листопада 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт Велика Новосілка, вул. Центральна, б. 103, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитрієв В.С.