Справа № 440/4226/18
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 18.01.2019 Справа № 440/4226/18
Провадження № 6-а/554/2/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 січня 2019 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі № 554/6988/17 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протипранвими дій, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

27 листопада 2018 року до Полтавського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 із заявою про визнання протиправними рішень на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі № 554/6988/17, де просить:

- визнати протиправними дії Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо невиконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.09.2017 у справі № 554/6988/17 в частині невиплати 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення з 01.08.2018;

- зобовязати Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області виконати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.09.2017 у справі № 554/6988/17 в частині нарахування 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення до довічного грошового утримання.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на неправомірні, як на його думку, дії відповідача, які призвели до звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності і правової захищеності суддів.

10 січня 2019 року відповідач надав відзив на позов, в якому вказує, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, а тому відсутні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 Полтавським Обєднаним Управлінням Пенсійного Фонду України Полтавської області рішення суду виконано у повному обсязі у чіткій відповідності до його резолютивної частини - здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді починаючи з 1 вересня 2017 року відповідно до довідки господарського суду Полтавської області №10-11/1082-17 від 22 серпня 2017 року, без обмеження граничного розміру, без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки така не входить до складу суддівської винагороди (а.с. 27-30).

Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Суд розглядає дану справу на підставі частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в межах строку, встановленого статтею 263 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 1 квітня 2004 року працював на посаді судді господарського суду Полтавської області, а з 17 грудня 2010 року відповідно до постанови Верховної Ради України від 2 грудня 2010 року звільнений з посади у відставку і з цього часу отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з довідкою господарського суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року №10-11/1082-17 його заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці з 1 грудня 2016 року склала: 25 333,33 грн, у тому числі: оклад 16 000,00 грн, надбавка за вислугу років (50% посадового окладу) 8000,00 грн, інші види: 1/12 грошової допомоги на оздоровлення до відпустки - 1333,33 грн. (а.с.13)

На підставі вказаної довідки позивач звернувся до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою від 22 серпня 2017 року, в якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23 серпня 2017 року №80 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно положень ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв'язку з відсутністю правових підстав, так як законодавством не передбачено включення 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Заявлений позов полягає у тому, що нараховане позивачеві щомісячне довічне грошове утримання не враховує доплату, яка здійснювалася до його суддівської винагороди (допомога на оздоровлення), відображену у довідці Господарського суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року №10-11/1082-17, що і послужило зверненням до суду з вищевказаними позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення заяви та у своїх міркуваннях виходить із наступного.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі №554/6988/17, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23 серпня 2017 року №80. Зобов'язано Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 1 вересня 2017 року, відповідно до довідки господарського суду Полтавської області №10-11/1082-17 від 22 серпня 2017 року, без обмеження граничного розміру (а.с. 8-9).

На виконання вказаного судового рішення Полтавським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області було здійснено перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці в розмірі 86% із заробітної плати 25 333,33 грн на підставі довідки господарського суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року №10-11/1082-17 з 1 вересня 2017 року, внаслідок чого розмір довічного грошового утримання судді у відставці склав 21 786,66 грн.

У зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючого судді, 1 серпня 2018 року позивач отримав довідку господарського суду Полтавської області від 1 серпня 2018 року №10-11/786-18 про те, що його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 26 430,00 грн, у тому числі: посадовий оклад 17 620,00 грн, доплата за вислугу років (50%) 8810,00 грн, інші виплати: 1/12 допомоги на оздоровлення відповідно до статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 1468,33 грн (а.с. 14).

Цього ж дня, позивач звернувся до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання відповідно до отриманої нової довідки.

На підставі поданої заяви, Полтавським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 1 серпня 2018 року в розмірі 86% від заробітку 26 430,00 грн.

При цьому листом від 14 вересня 2018 року №596/Г-14/2 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що при здійсненні перерахунку з 1 серпня 2018 року не враховано матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 1/12, оскільки постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року передбачено здійснити перерахунок згідно з довідкою Господарського суду Полтавської області №10-11/1082-17 від 22 серпня 2017 року. При цьому судовим рішенням від 15 вересня 2017 року не передбачено обов'язку здійснювати перерахунки з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення в подальшому (а.с. 6).

Не погоджуючись з такими діями Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, вважаючи протиправним неврахування при здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді з 1 серпня 2018 року матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1/12 з огляду на чинне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі №554/6988/17, Георгієвськи й В. Д. звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У своїх рішеннях Конституційний Суд України практично не звужує досить широке формулювання вимог статті 55 Конституції України. Згідно з його тлумаченням, кожен має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважає, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють його права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, а тому встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії та бездіяльність.

Крім статті 55 Конституції України, що безпосередньо гарантує право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, це право випливає також з інших її статей. Зокрема, частина друга статті 3 Конституції передбачає відповідальність держави перед людиною за свою діяльність.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма субєктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», з принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Зокрема, у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Згідно з положеннями ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред'явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Загальновідомим є той факт, що зворотна дія нормативно-правового акта у часі це дія нового нормативно-правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Цей принцип закріплений в ч. 1 ст. 58 Конституції України, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Виходячи з цього принципу, суд вважає, що зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов'язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. Санкції ж юридичних норм, котрі пом'якшують чи скасовують відповідальність особи, зворотну дію мають, а тому суд знаходить протиправними дії відповідача в частині невиконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі № 554/6988/17 в частині невиплати 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення з 01 серпня 2018 року, виходячи з наступного.

Верховний Суд України у постанові від 1 липня 2014 року в справі № 21-244а14 висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Так, невиконання боржником рішення суду, яке набрало законної сили та відповідно є обовязковим для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України є наслідком протиправності таких дій.

У відповідності з частинами першою, другою статті 133 Закону №2453-VI, правила якого застосовувались при призначенні позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

За правилами, встановленими статтею 134 Закону №2453-VI, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Аналогічні положення містять в собі статті 135, 136 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIІІ «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30.09.2016 року.

Ураховуючи зміст приведених норм у їх взаємозв'язку, суд проходить до висновку про те, що допомога на оздоровлення, безумовно, входила до системи оплати праці позивача.

За правилами, встановленими частиною першою статті 41 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, а також суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове пенсійне страхування, мають ураховуватись в заробітку (доходу) застрахованої особи для обчислення її пенсії.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20.02.2012 року №22547610 (справа №21-430а11), яка відповідно до частини другої статті 161, частини першої статті 2442 КАС є обов'язковою для суду.

Таким чином, відповідач зобов'язаний перерахувати щомісячне довічне грошове утримання позивача з урахуванням 1/12 частини допомоги на оздоровлення. Крім цього,невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, порушує його право на належний рівень пенсійного забезпечення.

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду, а тому суд вважає вірним спосіб захисту його порушеного права.

Згідно ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить протиправними дії Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо невиконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі № 554/6988/17 в частині невиплати 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення з 01 серпня 2018 року та знаходить порушеним право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.

Керуючись ст. 383 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо невиконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі № 554/6988/17 в частині невиплати 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення з 01 серпня 2018 року.

Зобовязати Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області виконати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі № 554/6988/17 в частині нарахування 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення до довічного грошового утримання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня отримання повного тексту рішення.

Суддя А. Г. Савченко