Справа № 820/3254/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2019 року

Київ

справа №820/3254/18

адміністративне провадження №К/9901/65598/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-2003»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2018 (судді Спаскін О.А., Калитка О.М., Русанова В.Б.)

у справі № 820/3254/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-2003»

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-2003» (далі - позивач, ТОВ «АЛЬЯНС-2003») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.01.2018 № .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 адміністративний позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2018 скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 та відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2018 та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що податковим органом зроблено недостовірний висновок про те, що директором ТОВ «Альянс-2003» ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 117 327,85 грн вносились на рахунок товариства без їх оприбуткування у касі товариства. Матеріалами справи в повній мірі підтверджується факт сплати ОСОБА_2 грошових коштів на потреби товариства, а відтак висновок суду апеляційної інстанції, що грошові кошти було витрачено з рахунку підприємства є незрозумілим та недоведеним. В обґрунтування оскаржуваного рішення покладено єдиний довід, що позивачем не доведено, що грошові кошти належать особисто директору ОСОБА_2 Директор ТОВ «Альянс-2003» як єдиний учасник товариства є особою уповноваженою представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами та має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності. Суд апеляційної інстанції невірно встановив обставини спірних правовідносин та не прийняв до уваги те, що авансові звіти складаються не лише тоді, коли грошові кошти видані з каси, а і у випадку , коли підзвітна особа витратила більше коштів, ніж видано, або коли грошові кошти взагалі не видавались, а витрачались власні кошти підзвітної особи. За твердженням позивача, судом апеляційної інстанції невірно встановлено обставини справи та безпідставно застосовано приписи пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає оскаржуване судове рішення законним, обґрунтованим, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку відповідача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.14 по 30.06.17, результати якої оформлено у вигляді акту від 15.12.2017 року №24804/20-40-14-03-07/32239797, копію витягу з якого надано до матеріалів справи.

Відповідно до висновків акту від 15.12.2017 року № 24804/20-40-14-03-07/32239797 перевіряючими, зокрема, встановлено порушення позивачем вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, а саме неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки у розмірі 117 327,85 грн.

05.01.2018 відповідачем на підставі акта перевірки від 15.12.2017 № 24804/20-40-14-03-07/32239797 прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних санкцій за порушення норм з обігу готівки у розмірі 586 639,25 грн. на підставі пункту 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

За результатами адміністративного оскаржування податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що приймаючи спірне рішення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а податкове повідомлення-рішення № від 05.01.2018 року є законним та не підлягає скасуванню. Позивачем не доведено, що директор ТОВ «Альянс 2003» ОСОБА_2 протягом 2016 року витрачав власні готівкові кошти у загальній сумі 117327,85 грн, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що спірні грошові кошти належать особисто директору ТОВ «Альянс 2003» ОСОБА_2 Звіти директора, які на думку позивача підтверджують факт та розмір витрачених власних коштів на потреби товариства, не прийнято судом апеляційної інстанції, оскільки, відповідні звіті складаються і під час видачі готівкових коштів з каси.

З такими висновками суду апеляційної інстанції не погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції та вважає вірним висновок суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 2.6 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу,зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Судами встановлено, що директор ТОВ «Альянс-2003» ОСОБА_2 протягом 2016 року витрачав власні готівкові кошти у загальній сумі 117327,85 грн. на потреби та в інтересах підприємства позивача.

При цьому, про вказані обставини директор підприємства позивача - ОСОБА_2, звітував, а також підтверджував факт та розмір витрачених власних коштів на потреби товариства належним чином оформленими первинними документами.

На підтвердження вказаних обставин позивачем було надано докази: касову книгу за 2016 рік, авансові звіти, квитанції, довідки з банку, оборотно-сальдову відомість ТОВ «АЛЬЯНС-2003» по бухгалтерському рахунку 3721 «Розрахунки з підзвітними особами», відповідно до якої за даними бухгалтерського обліку станом на 31.12.2016 у ТОВ «АЛЬЯНС-2003» рахується кредиторська заборгованість перед директором ОСОБА_2 у загальній сумі 209 087,49 грн.

Отже, підприємством було надано до перевірки докази, які доводять факт витрачання власних готівкових коштів у сумі 117 327,85 грн директором ТОВ «АЛЬЯНС-2003», належне документальне оформлення таких витрат та існування кредиторської заборгованості товариства перед директором на суму витрачених ним готівкових коштів.

Натомість, ані зі змісту акту перевірки, ані зі змісту наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що готівкові кошти у сумі 117 327,85 грн надходили до каси підприємства позивача.

Висновки суду апеляційної інстанції щодо того, що позивачем не надано жодних

належних та допустимих доказів, що спірні грошові кошти належать особисто директору ТОВ «Альянс 2003» ОСОБА_2 спростовані встановленими обставинами справи, що підтверджується матеріалами справи, оскільки в квитанціях наданих позивачем до перевірки зазначалося «платник - ТОВ «АЛЬЯНС-2003» через ОСОБА_2».

З системного аналізу положень пункту 2.6 Порядку вбачається, що оприбуткування готівки здійснюється у випадку надходження до кас підприємств готівкових коштів.

Разом з тим, за встановлених обставин справи не вбачається надходження до кас позивача готівкових коштів в сумі 117 327,85 грн., готівкові кошти з каси підприємства на вказану суму не видавалися, що підтверджується наявною у позивача кредиторською заборгованістю перед ОСОБА_2, що пояснює відсутність запису в касовій книзі за 2016 рік, а відтак підстави застосування штрафних санкцій з підстав порушення позивачем пункту 2.6 Порядку відсутні.

Отже, колегія суддів вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог та вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову.

Згідно статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-2003» задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2018 скасувати.

Залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя(підпис) І.А. Васильєва
Судді: (підпис) С.С. Пасічник
(підис) В.П. Юрченко