Справа № 2540/3092/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/3092/18 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Лічевецького І.О., суддів Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1.15 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) № 342 від 30.05.2018 відповідно до якого, командира 1 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.05.2016 № 92 притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 7241,00 грн.

- стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 незаконно утримане грошове забезпечення, стягнуте в рахунок відшкодування нанесених державі збитків у сумі 7241,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що аудитом не встановлено вчинення позивачем дій, які стали б підставою для притягнення його до матеріальної відповідальності. Позивач також вказує на те, що наказ про притягнення його до матеріальної відповідальності винесено з порушенням порядку його винесення, у зв`язку з чим вважає, що утримані з позивача кошти підлягають поверненню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.05.2016 № 92, старший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді командира 1 механізованої роти механізованого батальйону.

На підставі п.1.30 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та підпорядкованих територіальних управлінь внутрішнього аудиту на ІІ півріччя 2017 року, п.1.43 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та підпорядкованих територіальних управлінь внутрішнього аудиту на І півріччя 2018 року, Північно-східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони України проведено внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності в/ч НОМЕР_2 за період з 06.05.2015 по 28.02.2018, про що складено довідку від 26.04.2018.

Згідно цієї довідки в ході аудиту зокрема, встановлено що у 1 механізованій роті механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 було допущено безпідставне списання паливно-мастильних матеріалів (пальне АБ 3 496 л., ДП 21 246 л.) на загальну суму 646 788 грн.

Крім того, аудитом встановлено нестачу у 1 механізованій роті механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 матеріальних засобів на загальну суму 6 231 грн. 54 коп.

Враховуючи вищевикладені результати внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_2 , командуванням в/ч НОМЕР_1 прийнято наказ від 30.05.2018 № 342, пунктом 1.15 якого, за неналежне виконання вимог статтей 11, 16, 58, 111, 112 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст.3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», статей 2, 5, 6, 15, 16 «Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, командира 1 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.05.2016 № 92, притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 7241,00 грн.

В червні та липні 2018 року військовою частиною НОМЕР_2 на виконання вказаного наказу з позивача було утримано 20% від його місячного грошового забезпечення.

Відповідно до статті 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24 березня 1999 р, командир роти (корабля 4 рангу), серед іншого, зобов`язаний організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів (додаток 11 до цього Статуту).

Згідно пункту 6 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

№ 1225 від 4 серпня 2000 р., облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.

Пунктом 16 названого Положення установлено, що списання військового майна, закріпленого за військовими частинами, здійснюється у разі: набуття непридатного стану (за неможливості або економічної недоцільності його відновлення і використання); убутку в межах затверджених норм; втрати чи нестачі; використання на виробничі, господарські та експлуатаційні потреби в межах установлених норм, у тому числі на підготовку зброї (боєприпасів) до зберігання або застосування, виготовлення сумішей, проведення аналізу, виконання будівельних та будівельно-монтажних робіт; знесення будівель і споруд через недоцільність їх використання та з метою будівництва на їх місці нових об`єктів.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затвердженим постановою Верховної ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» № 243/95-ВР від 23 червня 1995 р. (надалі за текстом «Положення»).

Відповідно до пункту 2 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Пунктом 10 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно пункту 16 Положення розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 внаслідок недбалого виконання службових обов`язків допустив безпідставне списання паливно-мастильних матеріалів та нестачу матеріальних засобів, командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » обгрунтовано видано наказ про притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності.

Ухвалюючи рішення у справі, суд попередньої інстанції помилково послався на те, що спірний наказ видано без проведення службового розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до пункту 17 Положення розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

Також, згідно пункту 2 Розділу II Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за № 1503/31371, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, службове розслідування не призначається якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що твердження позивача щодо незаконного його притягнення до матеріальної відповідальності є безпідставним, оскільки збитки були виявлені аудиторським звітом за період з 06.05.2015 по 28.02.2018, а також підтверджено, що збитки виникли внаслідок недбалого виконання службових обов`язків та порушення норм Статутів Збройних Сил України і інших нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 12 лютого 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

cуддя Г.В.Земляна