Справа № 420/515/19
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/515/19
УХВАЛА

12 лютого 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пуратос Україна» про забезпечення його позову до Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України про скасування наказів та визнання дій та бездіяльності протиправними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить скасувати накази ГУ ДФС в Одеській області від 07.11.2018 № 8660, від 23.11.2018 № 9263; визнати дії ДФС України щодо включення позивача до плану-рафіку проведення документальних планових перевірок на 2018 рік незаконними; визнати протиправними дії ГУ ДФС в Одеській області з проведення документальної планової виїзної перевірки позивача неправомірними; визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС в Одеській області щодо не складання актів, що засвідчують факт відмови у допуску до документальної планової виїзної перевірки позивача.

До позову додана заява, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ГУ ДФС в Одеській області проводити документальну планову виїзну перевірку позивача на підставі наказів № 8660 від 07.11.2018, № 9263 від 23.11.2018.

В обґрунтування заяви зазначено, що 15.11.2018 ТОВ «Пуратос Україна» отримало повідомлення від 07.11.2018 № 472/15-32 та наказ ГУ ДФС в Одеській області «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Пуратос Україна». Листом № 264 ТОВ «Пуратос Україна» 29.10.2018 повідомило ГУ ДФС в Одеській області про втрату первинних бухгалтерських та інших документів за період з 01.01.2015 по 01.10.2018. Наказом від 23.11.2018 № 9263 перенесено термін проведення документальної планової виїзної перевірки на 90 днів або до моменту їх відновлення в межах ст.44 ПК України. 28 січня 2019 року на адресу ТОВ «Пуратос України» прибули співробітники ГУ ДФС в Одеській області для проведення документальної планової виїзної перевірки. Вважаючи призначення зазначеної перевірки незаконним, керівництвом не було допущено співробітників податкового органу до перевірки, якими в свою чергу, не було складено відповідні акти щодо такої відмови. Також 30.01.2019 до Товариства прибула посадова особа податкового органу та вручила запит про надання документів в строк до 31.01.2019 о 10:00 год. Також посадовою особою повідомлено, що станом на 30.01.2019 планова документальна перевірка триває вже третій день. 01.02.2019 посадовою особою вручено ТОВ «Пуратос Україна» запит про надання документів, а після повідомлення про не допуск 28.01.2019 посадових осіб до перевірки, останньою складено акт «відмови від надання документів ТОВ «Пуратос Україна». Також 04.02.2019 до ТОВ «Пуратос Україна» прибула посадова особа податкового органу та вручила лист-вимогу про проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. На думку позивача, є необхідність заборонити податковому органу проводити документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Пуратос Україна», так як вищезазначені дії посадових осіб податкового органу свідчать про порушення ними вимог податкового законодавства.

Дослідивши матеріали справи в частині заявленої заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень.

З аналізу ст. 150 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Відповідно до ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що заява не є надуманою, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідачів, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідачів, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідачів, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідачів. Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов’язкові сторін.

Відповідно до п.77.6 ст.77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Згідно з п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Таким чином, податковим законодавством передбачено можливість платника податків не допускати посадових осіб до проведення перевірки, а також оскаржувати відповідні накази про призначення перевірок (продовження терміну перевірок).

Згідно з п.82.1 ст.82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Позивачем оскаржуються накази про призначення відносно нього перевірки та перенесення термінів перевірки, отже предмет даного спору становить законність призначення перевірки відносно позивача ТОВ «Пуратос Україна» і на момент вирішення порушеного позивачем питання щодо вжиття заходів забезпечення позову судом встановлено, що ТОВ «Пуратос Україна» скористалось наданим йому правом недопуску посадових осіб до проведення перевірки. Таким чином, дія оскаржуваного акту індивідуальної дії щодо призначення перевірки вичерпана заходами по його реалізації – з боку посадових осіб, з одночасним не допуском платником податків посадових осіб до перевірки – з іншого. Таким чином, наслідком розгляду такого спору будуть передбачені податковим законодавством підстави для реагування податкового органу на недопуск до проведення перевірки, а не подальша реалізації спірного наказу, термін дії якого буде вичерпано.

В разі ж задоволення такого позову, будь-які дії контролюючого органу, вчинені на виконання неправомірного наказу будуть зневільовані судовим рішенням, а тому не матимуть юридично визначених наслідків.

Таким чином, забезпечення такого позову в заявлений позивачем спосіб не відповідає завданню адміністративного судочинства, оскільки не усуває ускладнень виконання рішення суду по суті спору, загрози його невиконання чи перешкоди у такому виконанні, рівно як і не сприяє ефективному захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача.

Керуючись ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Пуратос Україна» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п’ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П’ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк