Справа № 453/1339/18
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 453/1339/18
№ провадження 2-а/453/2/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

11 лютого 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань Корнута Т.Б.,

з участю представника відповідача Васильчук Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сколівського районного військового комісаріату у Львівській області та військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 у Львівській області Мацигіна Руслана Івановича про визнання дій протиправними, скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 06.11.2018 року звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 у Львівській області ОСОБА_2 щодо винесення ним постанови № 188 від 26.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, котрою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 119 грн., скасувати таку постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

Ухвалою судді від 07.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано йому термін для усунення недоліків поданого адміністративного позову.

Ухвалою судді від 23.11.2018 року, після усунення недоліків адміністративного позову, позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.

Судові засідання у справі призначалися на 21.12.2018 року та 11.02.2019 року, з повідомленням (викликом) учасників справи.

Розгляд справи по суті відбувся 11.02.2019 року, з участю представника відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП, оскільки він як призовник не порушував правил військового обліку, зокрема не ухилявся від явки у військкомат для проходження медичного огляду, а не з`явився у такий з поважних причин, так як здійснює догляд за непрацездатною особою. Обставини, викладені в оскаржуваній ним постанові у справі про адміністративне правопорушення, а саме щодо його неодноразових повідомлень упродовж серпня-жовтня 2018 року про необхідність прибуття до військкомату та ігнорування таких повідомлень, не відповідають дійсності, оскільки він жодних повісток про явку не отримував, нічого про це не знав і ні з ким із представників військкомату про це розмови не вів. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності поза строками такого притягнення, передбаченими ч. 1 ст. 38 КУпАП. За таких обставин, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без урахування усіх обставин справи, а також з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав, закріплених ст. 268 КУпАП, позивач просить суд визнати дії особи, яка винесла постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, протиправними, а вказану постанову скасувати із закриттям провадження у справі.

Позивач та його уповноважений представник адвокат Качмар І.О. у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилися, однак 08.02.2019 року зазначений представник електронною поштою подав суду заяву вх. № ЕП-70 про розгляд справи за відсутності зазначених осіб, у котрій також позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, що у ньому викладені.

Відповідач Сколівський районний військовий комісаріат у Львівській області забезпечив у судове засідання явку уповноваженого представника провідного спеціаліста командування Васильчук Г.Ю., яка проти адміністративного позову заперечила повністю з підстав його необґрунтованості та надуманості. Надала пояснення, згідно з котрими позивач, будучи призовником, у порушення п. 2 ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а також не виконуючи Указу Президента України № 33/2018 від 15.02.2018 року «Про звільнення у запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році», ухиляється від явки за викликами упродовж серпня-жовтня 2018 року до призовної дільниці для проходження призовної комісії, що включаєпроходження медичного огляду, умисно вживає заходів для неотримання повісток, як і уникає працівників військкомату, у зв`язку з чим щодо нього правомірно вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП. При цьому, позивача належно повідомлялось про необхідність явки у військкомат, а востаннє 08.10.2018 року, при зустрічі із представником військкомату ОСОБА_3 у присутності свідків, що стверджується відповідним відеодоказом. Що стосується тверджень позивача про здійснення ним догляду за непрацездатною особою, то такі докази ним не надано в силу своїх неявок у військкомат, проте, навіть у випадку підтвердження такої обставини, вона не звільняє позивача від обов`язку прибуття, як і проходження медичного огляду, а може впливати на його призов. Щодо строків накладення на позивача адміністративного стягнення, то такі вважає у даному випадку дотриманими, так як вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а востаннє мала місце його неявка за викликом для проходження медичного огляду 11.10.2018 року. Відповідно, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена 26.10.2018 року у межах строків.

Відповідач військовий комісар Сколівського районного військового комісаріату у Львівській області ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання у справі був завчасно повідомленим належним чином, про що стверджує рекомендоване повідомлення про вручання йому (через представника) судової повістки про виклик від 29.12.2018 року. Відзиву у порядку, передбаченому ст. 162 КАС України, відповідач не подав.

Дослідивши надані сторонами документи, заслухавши представника відповідача, свідка у справі, оглянувши в оригіналі особову справу призовника ОСОБА_1 та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 210 КУпАП, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах.
Відповідачем Сколівським районним військовим комісаріатом у Львівській області, як суб`єктом владних повноважень, на виконання зазначених вище вимог процесуального Закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, надано суду наступні докази щодо наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП.

Так, з оглянутої судом в оригіналі особової справи призовника ОСОБА_1 вбачається, що останнього, як призовника, на підставі розпоряджень військового комісара для Гребенівської сільської ради Сколівського району Львівської області (зі місцем реєстрації позивача) № 235 від 01.08.2018 року, № 243 від 20.08.2018 року № 249 від 10.09.2018 року та № 260 від 03.10.2018 року чотири рази у встановленому Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» порядку повідомлялось про необхідність прибуття до Сколівського районного військового комісаріату, зокрема на 07.08.2018 року, на 28.08.2018 року, на 18.09.2018 року та на 11.10.2018 року, для проходження призовної комісії, що включає в себе проходження медичного огляду, котрі залишились поза увагою позивача та не були ним виконані.

З оглянутого у судовому засіданні відео, на котрому міститься розмова уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 з призовником ОСОБА_1 , котра мала місце у жовтні 2018 року, вбачається, що останній на пропозицію отримати повістку та з`явитися у військкомат для проходження медичного огляду категорично відмовився, мотивуючи доглядом за непрацездатною особою.

Допитаний у судовому засідання як свідок працівник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 надав покази, котрими повністю та у деталях підтвердив наведені вище обставини щодо ухилення позивача як призовника від явки у військкомат для проходження медичного огляду та уникнення від призову. При цьому свідок зазначив, що також підтверджується оглянутим вище відео, що особисто роз`яснював позивачу про необхідність його прибуття до військкомату лише для проходження медичного огляду, а не для відправки на службу, на що, відповідно, здійснення догляду за непрацездатною особою не впливає, а таке має значення безпосередньо для призову та військової служби. Незважаючи на це, позивач надалі ухилився від своєї явки у військкомат, без поважних на те причин.

З оглянутої в оригіналі справи № 188 про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 210 КУпАП на ОСОБА_1 вбачається, що останнього 26.10.2018 року постановою військового комісара Сколівського районного військового комісаріату у Львівській області ОСОБА_2 , як уповноваженою на розгляд такої справи особою, притягнуто до адміністративної відповідальності за вищевказаною статтею та накладено вид адміністративного стягнення у виді сплати штрафу у розмірі 119 грн.. Так, зокрема, останній, як призовник, не виконав правил військового обліку, котре полягає у неявці його на виклик до військового комісаріату без поважних причин, що у повній мірі узгоджується із дослідженими судом та перевіреними вище у ході судового розгляду справи по суті матеріалами.
Таким чином, на переконання суду, у діях позивача безперечно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП і останній підлягав притягненню до адміністративної відповідальності за наведеною статтею. Відповідно, дії відповідача військового комісара Сколівського районного військового комісаріату у Львівській області ОСОБА_2 при винесенні відносно позивача 26.10.2018 року постанови № 188 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210 КУпАП відповідають встановленим обставинам справи щодо наявності у діях позивача відповідного складу правопорушення, у зв`язку з чим такі дії не містять протиправності, а пред`явлений ОСОБА_1 адміністративний позов у цій частині є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем при здійсненні його виклику для прибуття до військкомату положень ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тобто неналежність його повідомлення, то суд такі до уваги не приймає, так як зазначена норма регламентує обов`язок військовозобов`язаних та резервістів для прибуття на збори, а не обов`язок призовників для проходження призивної комісії. Натомість, обов`язок призовників, котрим є позивач, для проходження призивної комісії, що включає в себе медичний огляд, регламентований ч. 8 ст. 15 вказаного Закону, згідно якої після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову призовники, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути у пункт і у строк, зазначені у повістці. При цьому, у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці у десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України.
Таким чином, обов`язок позивача з`явитися до призовної дільниці для проходження призовної комісії, виходячи із початку у жовтні-грудні 2018 року чергового призову, визначеного Указом Президента України № 33/2018 від 15.02.2018 року «Про звільнення у запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році» (у редакції Указу Президента України № 274/2018 «Про внесення змін до Указу Президента України від 15.02.2018 року № 33), є імперативним, та, навіть у випадку ненадходження повістки Сколівського районного військового комісаріату, такий обов`язок повинен був бути ним виконаним безвідмовно.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і накладення адміністративного стягнення.
Суд звертає увагу на те, що з`ясовуючи при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача обставини, які мають значення для накладення адміністративного стягнення, відповідачем не враховано положень ст. 38 КУпАП.
Так, в силу ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Порушення, вчинене позивачем, тривало у часі з 07.08.2018 року, тобто з часу першої неявки до військкомату на виклик без поважних причин, і до часу його неявки вчетверте, тобто 11.10.2018 року, а, отже, є триваючим правопорушенням. При цьому, диспозиція частини 1 статті 210 КУпАП передбачає відповідальність за неявку призовника на виклик до військового комісаріату без поважних причин, без урахування повторності таких дій, у зв`язку з чим суд погоджується з твердженням позивача, викладеними ним у пред`явленому адміністративному позові, про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 210 КУпАП поза строками, передбаченими ч. 1 ст. 38 КУпАП, так як вчинене позивачем порушення було виявлене відповідачем ще 07.08.2018 року. Натомість, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача винесена 26.10.2018 року, тобто більш, як через два місяці з дня його виявлення, а, отже після закінчення на момент розгляду справи строку, передбаченого ч. 1 ст. 38 КУпАП.
У свою чергу, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, в силу п. 7 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 188 від 26.10.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 119 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Зважаючи на те, що згідно з ч. 5 ст. 288 КУпАП України особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору, судові витрати за розгляд справи і задоволення вимог у цій частині слід віднести на рахунок держави. Щодо сплаченого позивачем судового збору за розгляд справи у частині позовної вимоги про визнання дій посадової особи протиправними, то такі слід залишити за позивачем, так як у цій частині адміністративного позову позивачу відмовлено.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 90, 229, 241-246, 250, 257-258, 262, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Скасувати постанову військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 у Львівській області Мацигіна Руслана Івановича у справі про адміністративне правопорушення № 188 від 26.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.
У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Сколівський районний військовий комісаріат у Львівській області; місцезнаходження юридичної особи: 82600, Львівська область, м. Сколе, м-н. Незалежності, буд. 4; ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 09914486.

Відповідач: військовий комісар Сколівського районного військового комісаріату у Львівській області Мацигін Руслан Іванович; місцезнаходження юридичної особи (за місцем праці): 82600, Львівська область, м. Сколе, м-н. Незалежності, буд. 4; ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 09914486.

Суддя В.Я. Микитин

Повний текст рішення складено 12 лютого 2019 року.