Справа № 707/2789/18
Суддя: Суходольський О. М.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області, який діє як адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора першого батальйону першої роти управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Радька Антона Васильовича про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора першого батальйону першої роти управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Радька Антона Васильовича про визнання дій незаконними, скасування постанови ЕАВ №804296 від 20.12.2018 року, мотивуючи позов тим, що вказаною постановою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255грн. за те, що він 20.12.2018 року близько 08год. 00хв. у м.Черкаси, на перехресті вул.Б.Хмельницького та вул.Надпільна, керуючи автомобілем ЗАЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку/стоянку, чим порушив п.15.9 (ґ) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною, позивач просив скасувати її з тих підстав, що підчас руху на вказаному автомобілі, в'їжджаючи на перехрестя, у його автомобілі сталася поломка, а саме заклинило коробку передач, і тому автомобіль не зміг продовжити рух. Позивач вказує, що він доклав певних зусиль і увімкнувши передачу зміг з'їхав з даного перехрестя, і зупинився на узбіччі.

Крім того ОСОБА_1, вказав, що інспектором роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП Радько А.В., не взято до уваги його пояснення щодо причин зупинки його авто на перехресті та складено постанову із порушенням вимог Конституції України та КУпАП, а саме йому працівником поліції не було роз'яснено права і обов'язки визначені ст.63 Конституції України, позбавлено його права на допомогу адвоката.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позову підтримав, просив суд скасувати постанову ЕАВ №804296 від 20.12.2018 року року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255грн., за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі. Зазначив, що не вбачає у своїх діях порушення вимог п. 15.9 (ґ) ПДР України, так як зупинка автомобіля під його керуванням була здійснена через технічну несправність автомобіля, яка виникла раптово. Що він недовго стояв на перехресті, десь кілька хвилин і пропустив два зелені сигнали світлофора.

Відповідач інспектор першого батальйону першої роти управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Радько А.В. в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Крім того надіслав відзив на адміністративний позов ОСОБА_1, згідно якого інспектор патрульної поліції Радько А.В. вимоги позову ОСОБА_1 не визнав, щодо задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування зазначив, що 20.12.2018 року він ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м.Черкаси та виконував обов'язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». Рухаючись по вул.Надпільна, Радько А.В. став свідком того, що водій автомобіля ЗАЗ 110217 д.н.з. НОМЕР_1, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку на перехресті вул. Надпільна та вул. Б. Хмельницького, не подавши сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 15.9 (ґ) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі- ПДР), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В подальшому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» автомобіль ЗАЗ 110217 д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено.

Керуючись п. 2.1. ПДР Радько А.В. повідомив водія про підстави зупинки та про неохідність пред'явити посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу загальнообов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Після встановлення особи водія, інспектором Радько А.В. в порядку передбаченому ст. 278 КУпАП, сг. 279 КУпАП розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому, роз'яснив позивачу його права та обов'язки особи, передбачені ст. 268 КУпАП, а тому твердження позивача, щодо не забезпечення його права на правову допомогу не відповідає дійсності.

Крім того, враховуючи вказані позивачем обставини, щодо раптово виниклої несправності автомобіля, ОСОБА_1 не було дотримано вимог п.15.14 Правил дорожнього руху України, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил, а саме не було ввімкнено аварійної світлової сигналізації. У підтвердження викладених у відзиві пояснень надав до суду диск із відповідним записом із нагрудної камери. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 просив відмовити у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи положення КАС України та клопотання відповідача про розгляд даної справи без його участі, суд ухвалив продовжити розгляд справи без участі відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали відзиву, дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.2.3(а) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п.15.9 (ґ) ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно вимог п.15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил, тобто із увімкненою аварійною світловою сигналізацією.

У судовому засіданні, було встановлено, що водієм ОСОБА_1 вимоги ПДР України не було дотримано, а саме не забезпечено технічно справний стан свого автомобіля, що стало причиною його зупинки на перехресті, а також, під час зупинки/стоянки у забороненому місці (перехресті) протягом тривалого часу зупинки (десь близько п'яти хвилин) позивач не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Даний факт не оспорюється позивачем. Крім того із відеозапису нагрудної камери вбачається, що під час складання постанови про накладення адміністравтиного стягнення відносно ОСОБА_1, позивач фактично визнав свою провину у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та через незначність скоєного порушення просив його відпустити. Також вбачається, що позивачу було роз'язнено його право на звернення за правою допомогою, будь яких клопотань при складанні постанови, від ОСОБА_1 на адресу інспектора поліції Радька А.В. не надходило.

Твердження позивача, що постанову НК №378533 від 30.10.2018 року про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, було складено із порушенням вимог чинного законодавства України, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Позивачем не надано до суду належних доказів, порушення його права на захист, визначені ст.63 Конституції України.

У зв'язу з вище вказаним, суд вбачає у діях ОСОБА_1 склад правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та вважає доводи позивача про незаконність постанови ЕАВ №804296 від 20.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та про порушення його прав - безпідставними, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 122, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 286 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора першого батальйону першої роти управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Радька Антона Васильовича про визнання дій незаконними, скасування постанови серії ЕАВ №804296 від 20.12.2018р. про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.122КУпАП - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2019 року.

Суддя: О. М. Суходольський