Справа № 201/4581/18
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я Справа № 201/4581/18
Ім'ям України Провадження № 2а/200/221/19
30 січня 2019 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 3 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
У травні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому він прохає суд скасувати постанову серії ЕАА № 375529 від 24 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена інспектором роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КпАП України (а.с. 2-5).
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24 квітня 2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за ч. 2 ст. 122 КпАП України. Вказав, що не згоден з таким рішення інспектора поліції та вважає постанову незаконною, оскільки його автомобіль виїхав на перехрестя на дозволений блимаючий зелений сигнал світлофору та дотримався умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Але, не врахувавши це, інспектор поліції все ж таки склав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення (а.с. 8).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 передано на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю (а.с. 11).
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2018 року у справі відкрито провадження, судове засідання призначено на 13 вересня 2018 року на 10 годину (а.с. 15).
07 серпня 2018 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник позивача не погодився із заявленими вимогами та прохав відмовити у їх задоволенні (а.с. 28-31). Посилався на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а протокол про адміністративне правопорушення не складався, оскільки справа розглянута за передбаченою законодавством процедурою скороченого провадження. Тому позов не визнав та прохав відмовити в його задоволенні у повному обсязі.
В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав та прохав задовольнити (а.с. 39).
Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позов, в якому прохав про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав та прохав відмовити в його задоволенні у повному обсязі. З цих підстав, на виконання приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу технічними засобами та ухвалив рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини та прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, постановою від 24 квітня 2018 року серії ЕАА № 375529 у справі про адміністративне правопорушення інспектором роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України (а.с. 6), відповідно до якої водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом БМВ 318і державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Набережна Перемоги у м. Дніпрі проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України. З відеозапису, наданого інспектором поліції вбачається, що водій ОСОБА_1, рухаючись на достатній швидкості, проїжджає регульований пішохідний перехід на блимаючий зелений сигнал світлофору (а.с. 20).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Частиною 4 ст. 283 КпАП України передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Частина 2 ст. 122 КпАП України встановлює відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника. Згідно з приписами п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановоюКабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу. Пунктом 16.8 цих Правил встановлено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. На ОСОБА_1 інспектором поліції накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КпАП України у розмірі 425 гривень як на водія, який, керуючи транспортним засобом БМВ 318і державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Набережна Перемоги у м. Дніпрі проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України. Проте позивач не погодився із зазначеним визначенням, оскільки вважав, що не порушував Правил дорожнього руху, посилаючись на те, що виїхав на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофору, що і вбачається із відеозапису, наданого відповідачем.
Підсумовуючи викладене, керуючись нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку, що представником відповідача не доведена правомірність винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, а отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 375529 від 24 квітня 2018 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України скасувати.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом тридцяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів зо дня його проголошення, або тридцяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко