Справа № 817/9/16
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 січня 2019 року м. РівнеСправа №817/9/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність щодо невідшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом ОСОБА_1, згідно з договором уступки права вимоги (цесії) від 27.02.2015 №1, у сумі 150000,00грн, за вкладом ОСОБА_2, згідно з договором уступки права вимоги (цесії) від 27.02.2015 №2, у сумі 150000,00грн; зобов'язання вчинення дій щодо відшкодування зазначених вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою суду у складі судді Гломба Ю.О. від 11.01.2016 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду у складі судді Гломба Ю.О. від 11.01.2016 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду у складі судді Гломба Ю.О. від 11.03.2016 зупинено провадження у справі до прийняття Конституційним судом України рішення за результатами розгляду Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 03.07.2015 "Про звернення до Конституційного суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частини першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України".

Однак, з підстав закінчення повноважень судді Гломба Ю.О. та відповідно до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розпорядженням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 №111 призначено повторний автоматизований розподіл справи №817/9/16. Так, за результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 19.05.2017, справу №817/9/16 передано на розгляд суду у складі судді Щербакова В.В.

Ухвалою суду у складі судді Щербакова В.В. від 17.08.2018 провадження у справі поновлено та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

02.11.2018 позивачами подано клопотання про заміну належного відповідача та про зміну підстав позову, згідно з яким просять суд:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що полягає у невідшкодуванні коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 в сумі 150000,00грн, згідно з договором уступки права вимоги (цесії) від 27.02.2015 №1 за договором-заявою №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» від 01.07.2014 та рішення Рівненського міського суду від 15.09.2015, та ОСОБА_2 в сумі 150000,00грн, згідно з договором уступки права вимоги (цесії) від 27.02.2015 №2 за договором-заявою №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» від 01.07.2014 та рішення Рівненського міського суду від 21.04.2015;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів ОСОБА_1 в сумі 150000,00грн та ОСОБА_2 в сумі 150000,00грн за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Змінені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.02.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір №1 уступки права вимоги (цесії) за договором-заявою від 01.07.2014 №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші». Згідно з вказаним договором, обовязок Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») щодо повернення частини депозитних коштів в сумі 150000,00грн перейшло до нового кредитора, а саме до ОСОБА_1 В той же день, 27.02.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір №2 уступки права вимоги (цесії) за договором-заявою від 01.07.2014 №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші». Згідно з вказаним договором, обовязок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо повернення частини депозитних коштів в розмірі 150000,00грн перейшов до нового кредитора, а саме до ОСОБА_2 02.03.2015 позивачами було направлено вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо заміни кредиторів за договором-заявою від 01.07.2014 №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на суму вкладу в сумі 150000,00грн. У звязку із не виконанням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вимог позивачів про заміну кредиторів у зобовязаннях та не перерахування коштів на їх поточні рахунки, співпозивачі звернулися до суду із захистом своїх прав та інтересів. 15.09.2015 Рівненським міським судом в Рівненській області прийнято рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором, яким задоволено позовні вимоги в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили 20.10.2015. 21.04.2015 Рівненським міським судом в Рівненській області прийнято рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором, яким задоволено позовні вимоги в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили 05.05.2015. На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Позивачі вважають, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства не включив їх до переліку вкладників та загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором-заявою від 01.07.2014 №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» та договорами №1 та №2 від 27.02.2015 уступки права вимоги (цесії), а також рішень судів, які набрали законної сили.

Протокольною ухвалою суду від 20.11.2018 судом здійснено процесуальне правонаступництво, заміну первинного відповідача, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_3, належним - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО). Разом з тим, відповідачу надано строк судом встановлено строк для подачі відповідачем відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що законодавство не покладає обовязку на Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку вкладників. Виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою. Законодавець чітко визначив, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу. У ФГВФО відсутні будь-які первинні документи по вкладам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки на момент запровадження тимчасової адміністрації на рахунках таких осіб, відкриті в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», були відсутні будь-які кошти. Таким чином, вимоги позивачів, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги (цесії), не підлягають задоволенню гарантування, адже кошти Фонду мають інше призначення і спрямування, а саме для відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами. Оскільки позивачі в розумінні чинного законодавства не вважаються вкладниками, не набули права на отримання коштів за рахунок ФГВФО, то такі особи не включені до Переліку вкладників. Разом з тим, укладання лише договору відступлення права вимоги (цесії) за договором банківського рахунку не призводить до виникнення у банку грошового зобовязання перед новим кредитором. Вважає, що у Фонду відсутня протиправна бездіяльність щодо невідшкодування гарантованих державою коштів.

У судове засідання сторони не прибули. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Разом з тим, 08.01.2019 представником позивача було подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

З огляду на викладене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд, на виконання вимог ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України, розглянув дану адміністративну справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов в решті позовних вимог підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

01.07.2014 між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №51 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №300131/78739/7-14 строкового банківського вкладу (депозиту) «Нові гроші». Згідно з п.1 договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №2620.8.175086.002 в сумі 68000,00грн на строк з 01.07.2014 по 01.02.2015.

Разом з тим, відповідно до п.4 договору-заявки ОСОБА_6 додатково поповнював вклад. Так, згідно з довідкою від 26.02.2015 №9-331100/652 залишок коштів які були перераховані на депозитний рахунок після закінчення терміну дії депозитного договору становить 415088,37грн.

27.02.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір № 1 уступки права вимоги за договором-заявою від 01.07.2014 №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші». Згідно з даним договором, обовязок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо повернення частини депозитних коштів в сумі 150000,00грн перейшов до нового кредитора - ОСОБА_1

Крім того, 02.03.2015 на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» були направлені заяви про заміну кредитора за договором-заявою від 01.07.2014 №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на частину вкладу з вимогою перерахувати належні ОСОБА_1 кошти в сумі 150000,00грн на його поточний рахунок №2620.2.402035.001, відкритий у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Вказані обставини встановлені рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15.09.2015 у справі №569/4300/15-ц, яке набрало законної сили 20.10.2015, а тому в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України не потребують доказуванню.

Водночас, 27.02.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір №2 уступки права вимоги (цесії) за договором-заявою від 01.07.2014 №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші». Згідно з вказаним договором, обовязок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо повернення частини депозитних коштів в сумі 150000,00грн перейшов до нового кредитора - ОСОБА_2

Крім того, 02.03.2015 на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» були направлені заяви про заміну кредитора за договором-заявою від 01.07.2014 №300131/78739/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на частину вкладу з вимогою перерахувати належні ОСОБА_2 кошти в сумі 150000,00грн на його поточний рахунок №2620.3.203168.002, відкритий у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Вказані обставини встановлені заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.04.2015 у справі №569/4301/15-ц, яке набрало законної сили 06.08.2015, а тому в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України не потребують доказуванню.

Разом з тим, постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесений до категорії проблемних строком до 180 днів та до кінця цього строку йому встановлено ряд обмежень.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 17.09.2015 №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно.

17.12.2015 Правлінням Національного банку України прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» №898. Відповідно до цього, Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 18.12.2015 до 17.12.2017 включно розпочато процедуру ліквідації, а також призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ».

30.09.2015 позивачі звернулися до відповідача із листом-заявою, де вимагали надати їм інформацію щодо виплати їм коштів на підставі рішень суду. Однак, відповідачем не надано жодної відповіді.

Кошти в сумі 150000,00грн не були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1 №2620.2.402035.001, відкритий у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та в сумі 150000,00грн - на поточний рахунок ОСОБА_2 №2620.3.203168.002, відкритий у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Вказані рахунки не внесено до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі Закон №4452-VI), іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (ч.3 ст.1 Закону №4452-VI).

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч.1 ст.4 Закону №4452-VI).

Згідно з ч.2 ст.4 Закону №4452-VI, на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: 1) веде реєстр учасників Фонду; 2) акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; 3) інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України; 3-1) здійснює розміщення облігацій у порядку та за напрямами залучення коштів, визначеними цим Законом, і видачу векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік; 4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; 5) здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; 6) бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України; 7) застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи; 8) здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку; 9) здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону; 10) надає фінансову підтримку банку відповідно до цього Закону; 11) здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам. 12) надає цільову позику банку для фінансування витрат для оплати роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, що здійснюються протягом дії тимчасової адміністрації; 12-1) звертається з відповідними запитами до клієнтів, вкладників та інших кредиторів банку в порядку, встановленому Фондом; 13) здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону; 14) вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону.

Частиною 3 статті 26 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону №4452-VI, фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

В свою чергу, стаття 27 Закону №4452-VI зобов'язує уповноважену особу Фонду протягом 3 робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку сформувати два переліки: 1) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (ч.3 ст.37 Закону №4452-VI).

Положеннями статті 38 Закону №4452-VI визначено ряд заходів, які повинна вживати Уповноважена особа Фонду, щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Так, згідно з частиною 4 статті 38 Закону №4452-VI, Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до статті 3 Закону №4452-VI, Фонд є не органом державної влади, а установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Водночас, аналіз функцій Фонду, викладених у статтях 4, 26, 27, 37, 38 Закону №4452-VI, свідчить, про те що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов'язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого, - здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

При цьому, гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом №4452-VI, для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Відтак, спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим з урахуванням установленого частиною першою статті 26 Закону №4452-VI граничного розміру відшкодування за вкладами.

Така позиція суду узгоджується з висновками, викладеними у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №813/1061/16 (№11-654апп18), які є обовязковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом спору є бездіяльність ФГВФО щодо невідшкодування позивачам коштів за рахунок ФГВФО, згідно з договорами уступки права вимоги (цесії) та рішень суду, а також відшкодування таких коштів за рахунок ФГВФО, що свідчить про приватноправову природу такого позову, оскільки такий спір не стосується формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, чи затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат.

Водночас, публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спір між учасниками публічно-правових відносин, що стосується саме цих відносин, а тому для встановлення правової природи спору суди мають також перевіряти його субєктний склад, який є важливою характеристикою публічно-правових спорів. Особливо у спорах щодо гарантування вкладів фізичних осіб, адже позивачем у такій категорії справ може бути не просто фізична особа чи фізична особа-підприємець, а - вкладник. Відтак, саме правовідносини між фізичною особою (фізичною особою-підприємцем), яка є вкладником, та ФГВФО наділяють Фонд статусом субєкта владних повноважень, та, як наслідок, можуть породжувати публічно-правовий спір.

Так, перевіряючи субєктний склад даного спору, судом встановлено, що згідно з положеннями пункту 3 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

В свою чергу, за правилами пункту 4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з приписами статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (ст.1059 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1062 ЦК України, на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Згідно з ч.1 ст.1063 ЦК України, фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Водночас, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону (ч.5, 6 ст.27 Закону №4452-VI).

Відповідно до Закону №4452-VI розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (далі - Положення №14).

Згідно з пунктами 3, 4 розділу ІІІ Положення №14 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення (пункт 6 розділу ІІІ Положення №14).

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу IV Положення №14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Таким чином, відшкодування коштів за вкладами здійснюється на підставі затвердженого виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

В силу вимог статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Тобто, визначальною ознакою вкладу є наявність коштів на рахунку вкладника на момент запровадження тимчасової адміністрації в банку на суму більше 10грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було відкрито банківські рахунки в національній валюті №2620.8.175086.002 та №2620.8.175086.001, проте, кошти на ці рахунки ними не вносилися, залишок коштів на вказаних рахунках на момент запровадження тимчасової адміністрації в банку становить 0 грн.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, списання (перерахування) коштів з рахунку одного клієнта на рахунок іншого клієнта здійснюється обслуговуючим банком на підставі платіжного доручення платника - власника рахунку.

Однак, в матеріалах справи відсутні розрахункові документи банку (платіжні доручення) на перерахування грошових коштів в частині, яку було відступлено ОСОБА_4 на користь позивачів, а саме по собі укладання договорів відступлення права вимоги (цесії) не може бути підставою для визнання особи, на користь якої відступлена частина коштів вкладником банку, такою, що має вклад у такому банку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачі не є вкладниками в розумінні Закону №4452-VI, оскільки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» жодним чином не залучалися кошти на їх рахунки.

Водночас, наявність рішень Рівненського міського суду Рівненської області від 21.04.2015 у справі №569/4301/15-ц та від 15.09.2015 у справі №569/4300/15-ц, якими визнано незаконною бездіяльність ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо незарахування коштів на вищевказані банківські рахунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договорів відступлення права вимоги (цесії), та зобовязано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснити таке зарахування, свідчать про порушення прав позивачів, які стали підставою для їх звернення до суду, яке допустило ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ще до запровадження тимчасової адміністрації (17.09.2015), а не Фонд чи його уповноважена особа. Тобто, такий спір ініційовано до початку процедури виведення банку з ринку.

Як зазначалося судом раніше, заявлені позовні вимоги стосуються не виплати гарантованої державою суми відшкодування за вкладом, а відшкодування коштів, належних позивачам на підставі договорів відступлення права вимоги (цесії) та рішень суду, за рахунок Фонду. Такі позовні вимоги зумовлені, на думку позивачів, несвоєчасним виконанням банком зобовязань за договорами відступлення права вимоги (цесії) та рішень суду, представництво інтересів якого після введення тимчасової адміністрації та (або) ліквідації банку здійснює ФГВФО.

Суд вважає таку позицію позивачів помилковою з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3, п.8 ч.2 ст.4 Закону №4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, у випадках, встановлених цим Законом.

З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (ч.1 ст.36 Закону №4452-VI).

Згідно з п.1 ч.2 ст.37 Закону №4452-VI, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Таким чином, з моменту введення у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку, який зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та є самостійним суб'єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Така позиція суду узгоджується з висновками, викладеними у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №559/1777/15-ц (№14-263цс18), які є обовязковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

На момент розгляду даної справи судом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не ліквідоване, а лише перебуває в стані припинення.

З огляду на викладене, даний спір стосується виконання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, майнових зобов'язань перед позивачами.

Кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобовязань (п.5-4 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI).

Відтак, в розумінні Закону №4452-VI позивачі є кредиторами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», задоволення вимог яких здійснюється в іншому порядку ніж виплата гарантованої державою суми відшкодування за вкладом - у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

ОСОБА_7 Палатою Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 у справі № 755/17365/15-ц (№14-296цс18) зроблено висновок, що спір щодо вимог кредиторів та про стягнення коштів, а також який ініційовано до початку процедури виведення банку з ринку, є приватноправовим і залежно від субєктного складу має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства. Фонд, його уповноважена особа у таких правовідносинах виконують не публічно-владні управлінські функції, а здійснюють представництво інтересів банку-відповідача як сторони відповідного договору.

Однак, позовні вимоги у даному спорі спрямовані на оскарження бездіяльності не ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та не ФГВФО чи його уповноваженої особи як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, а ФГВФО - як субєкта владних повноважень.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги не повязані з виплатою гарантованої державою суми відшкодування за вкладом, а позивачі не є вкладниками, то відповідачем, як субєктом владних повноважень не було порушено їх законне право чи інтереси під час виконання своїх владно-управлінських функцій.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 КАС України).

Проте, саме по собі звернення до адміністративного суду не означає, що суд зобовязаний надати такий захист.

Для того, щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Тобто, право на судовий захист повязане виключно з порушенням субєктивного права позивача. Суд може захистити лише порушене право позивача, при цьому таке порушення повинно бути зумовлене рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, обов'язковою умовою захисту в адміністративному суді прав, свобод, інтересів фізичних осіб є одночасна наявність двох факторів: існування публічно-правових відносин між позивачем та відповідачем суб'єктом владних повноважень; наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачем, суб'єктом владних повноважень, у таких правовідносинах.

Оскільки, під час судового розгляду, факт наявності у позивачів порушеного права не знайшов свого підтвердження, то між позивачами та відповідачем не виникало жодних публічних правовідносин.

Враховуючи те, що передумовою для можливості зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, тобто вчинення таким субєктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні, суд приходить до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи положення ст.139 КАС України судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.