Справа № 810/3427/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року м. Київ № 810/3427/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до УСЗН Білоцерківської міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перерахунку щорічної разової грошової допомоги за 2018 рік до 5 травня та зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування та виплату допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених сум, а саме: у розмірі 7719,00 грн., також встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

В обґрунтування позову вказала, що вона є інвалідом війни другої групи і відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, яка на її думку, у 2018 році становила 10984,00 грн. Додатково вказала, що УСЗН Білоцерківської міської ради було нараховано та виплачено у 2018 році щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3265,00 грн.

Ухвалою суду від 09.07.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб та проведення судового засідання.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня виплачена за 2018 рік у розмірі, передбаченому чинним законодавством у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке:

ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 14.06.2007, виданого Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради. Судом встановлено, що 10.04.2018 відповідачем їй здійснено виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 3265,00 грн., як інваліду другої групи.

08.06.2018 р., позивачка, не погоджуючись із розміром отриманої допомоги, звернулась до УСЗН Білоцерківської міської ради із заявою про її перерахунок на підставі положень ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII та про виплату недоотриманої суми вказаної виплати у розмірі 7719,00 грн. Листом від 14.06.2018 №6502 УСЗН Білоцерківської міської ради повідомило позивачку про відсутність правових підстав для виплати їй цієї разової грошової допомоги з посиланням на ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII, положеннями якої передбачено, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня інвалідам війни другої групи виплачується у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" від 14.03.2018 №170, а саме: у сумі 3265,00 грн.

Вважаючи бездіяльність відповідача, що виявилась у відмові здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, що становить 10984,00 грн. протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зважає на таке: правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон № 3551-XII). Так, відповідно до частини п'ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ (в редакції, яка діяла до 31.12.2007), щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 № 107-VI частину п'яту зазначеної статті було викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 22.05.2008 було відновлено дію частини п'ятої статті 13 Закону №3551-ХІІ, відповідно до якої розмір щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни ІІ групи становить вісім мінімальних пенсій за віком.

Водночас Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 № 79-VIII, який набув чинності 01.01.2015, розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відтак, із набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 № 79-VIII, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року №170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" - у 2018 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення). Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв'язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин II групи у розмірі 3265 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012 визначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 03.10.1997 №4-зп, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Зважаючи на те, що Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в даному випадку підлягають застосуванню норми Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", суд дійшов висновку, що виплачуючи позивачці в 2018 році допомогу до 5 травня в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року №170, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, отже, підстави для зобов'язання останнього сплатити разову грошову допомогу інваліду війни другої групи відповідно до статті 13 Закону за 2018 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, у відповідача відсутні.

За наведених обставин адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Брагіна О.Є.