Справа № 805/3837/17-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 р. Справа№805/3837/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом Маріупольської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, треті особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації,- -

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

від третьої особи -1 - не з'явився

від третьої особи -2 - не з'явився

від третьої особи -3 - не з'явився

від третьої особи - 4 - не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2017 року, Маріупольська міська рада звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, третя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про:

- скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, реєстрація якої проведена Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області 20.02.2014 за № ДЦ 45 на об'єкт: Будівництво магазину за адресою: АДРЕСА_1;

- скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, реєстрація якої проведена Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області 14.04.2014 № ДЦ 35 на об'єкт: Будівництво магазину за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.11.2017 року відкрито провадження по справі № 805/3837/17-а та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні на 22.11.2017 року о 10:00 год.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018 року справу за позовом Маріупольської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, треті особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації - залишено без розгляду.

28 лютого 2018 року через відділ документообігу та архівної роботи суду від третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли спільні письмові пояснення по справі, відповідно до яких вказували на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2018 року вищезазначені судові рішення скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

09 листопада 2018 року в провадження судді Донецького окружного адміністративного суду надійшла вказана адміністративна справа.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року прийнято до розгляду адміністративну справу № 805/3837/17-а за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по адміністративній справі на 05.12.2018 року.

03 грудня 2018 року через відділ документообігу та архівної роботи суду електронною поштою від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.

05 грудня 2018 року від представника позивача через відділ документообігу та архівної роботи суду електронною поштою надійшло клопотання про розгляд справи 05.12.2018 року без участі представника позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року відкладено підготовче судове засідання по справі № 805/3837/17-а до 27.12.2018 року.

07.12.2018 року до суду від Управління державного архітектурно - будівельного контролю Маріупольської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без повноважного представника третьої особи.

18 грудня 2018 року через відділ документообігу та архівної роботи суду позивачем на виконання ухвали суду надано клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору оренди від 29.10.2013 року б/н, виданий Маріупольською міською радою, орендар ОСОБА_4.

В підготовче засідання 27.12.2018 року повноважні представники сторін не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 січня 2019 року.

23.01.2019 року від позивача до суду надійшло клопотання, в якому останній просив суд розглянути справу за відсутності представників Маріупольської міської ради, позовні вимоги просив задовольнити.

Судове засідання, призначене на 24 січня 2019 року відкладено до 05 лютого 2019 року у зв'язку з знаходженням судді Кочанової П.В. на лікарняному.

24.01.2019 року від відповідача повторно до суду надійшли письмові пояснення, в яких останній просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

01.02.2019 року від позивача надійшло клопотання, в якому останній просив суд розглянути справу без участі повноважного представника останнього, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

В судове засідання 05.02.2019 року повноважні представники відповідача та третіх осіб не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, клопотань або заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їхньої участі суду не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20 лютого 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецький області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за №ДЦ 5, на об'єкт: Будівництво магазину за адресою: 87500, Донецька область, м.Маріуполь, Центральний район, пр. Леніна,85, замовник ОСОБА_4. Також в декларації про початок виконання будівельних робіт вказано, що Головне управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради видало містобудівні умови та обмеження №06-01-34/85-03 від 18.12.2013 року (Т.1, а.с. 13-15).

14 квітня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області було прийнято в експлуатацію нежитлову будівлю (магазин), шляхом проведення реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації за №ДЦ 35, замовник ОСОБА_4, адреса нерухомості: пр. Леніна 85 в Центрального районі міста Маріуполя (Т.1, а.с. 16-19).

На підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ДЦ 35 від 14.04.2014 року Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області було прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності то внесено запис про державну реєстрацію права власності за №5652102 від 14.05.2014 року на об'єкт нерухомості у вигляді нежитлової будівлі (магазину), що розташований за адресою:АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, та видано свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно ім'я ОСОБА_4 15.05.2014 року за №216366 32 (Т.1, а.с. 25-27).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія якої наявні в матеріалах справи (Т.1, а.с. 25-27), з 23.06.2014 року вказана нежитлова будівля (магазин) є спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на підставі договору дарування № 7-456 від 23.06.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Турченко Т.П.

Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради від 13.12.2016 року №06-1028-01, копія якого наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с. 20), спрямованим на адресу директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради, повідомило, що 18.10.2016 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради на підставі заяви за №06-76-01 проведена позапланова перевірка стосовно дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою: АДРЕСА_1

В результаті перевірки було встановлено внесення громадянином ОСОБА_4 недостовірних даних в декларацію про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану 22.02.2014 року за №ДЦ 45, а саме у вказаній декларації було вказано, що Головним управлінням містобудування та архітектури Маріупольської міської ради надавалися містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 18.12.2013 року за №06-01-34/85-03.

Листом від 01.02.2016 року за №06-01-242/30-02 Головне управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради повідомило виконуючого обов'язки начальника управління державної архітектурно-будівельної інспекції міської ради, що містобудівні умов та обмеження забудови земельної ділянки від 18.12.2013 року за №06-01-34/85-03 не надавалась (Т.1, а.с. 28).

29 грудня 2016 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було прийнято наказ № 1021 «Про проведення позапланової перевірки» (Т.1, а.с. 68), та оформлено направлення на проведення позапланової перевірки від 4 січня 2017 року № 1005-02-0010 головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів Державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області Лариніною Оксаною Вікторівною строком дії з 10 січня 2017 року по 30 січня 2017 року (Т.1, а.с.67).

30 січня 2017 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів Державного архітектурно - будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області Лариніною О.В. була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Лариною Оксаною Вікторівною державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, внаслідок чого було складено акт перевірки від 30.01.2017 року (Т.1, а.с. 60-63).

Згідно п. 3 Акту під час проведення позапланової перевірки відповідачем виявлено, що 12.07.2016 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради було проведено позапланову перевірку, якою встановлено порушення частини 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та в акті перевірки було зазначено, що забудовником не надані документи, які надають право на користування земельною ділянкою з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування магазину, проте в подальшому Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради не було прийнято заходів згідно законодавства та факту надання недостовірних відомостей встановлено не було.

Підставою для проведення перевірки слугував лист гр. ОСОБА_8 від 17.10.2016 року стосовно проведення перевірки щодо законності розміщення об'єкта за адресою: АДРЕСА_1. Замовником будівництва був гр. ОСОБА_4, яким було отримано: декларацію про початок виконання будівельних робіт від 20 лютого 2014 року № ДЦ 45 «Будівництво магазину за адресою: АДРЕСА_1» та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації зареєстровану від 14.04.2014 року за № ДЦ 35 на вищезазначений об'єкт. На підставі договору дарування від 23.06.2014 року № 7-456 року право власності на нежитлове приміщення магазину «Сумки» набули гр. ОСОБА_2 Анатолійвна та гр. ОСОБА_3.

19 жовтня 2016 року Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради були направлені листи від 18.10.2016 року №06-752-01 та №06-753-01 гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3, в яких повідомлялось про проведення перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства за вищевказаною адресою, але власники даного об'єкту від їх отримання відмовились.

На підставі акту перевірки від 02.11.2016 року наказом Управління № 150 від 10.11.2016 року скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 20.02.2014 року № ДЦ 45 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації зареєстровану від 14.04.2014 року за № ДЦ 35 на об'єкт «Будівництво магазину за адресою: АДРЕСА_1».

При цьому, у Приписі № 2 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 30.01.2017 року вказано, що під час проведення позапланової перевірки Департаментом виявлені порушення, які вчинені спеціалістами Управління при здійсненні перевірки:

- підставою для проведення перевірки слугував лист гр, ОСОБА_8 від 17.10.2016 року, щодо проведення перевірки законності розміщення об'єкта за адресою: АДРЕСА_1. Згідно абз. 8 п. 7 Порядку 553 підставою для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. Оскільки в зверненні відсутні будь-які вказівки про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства, вказане свідчить про те, що Управління не мало законної підстави для проведення позапланової перевірки;

- в порушення ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності наказом Управління від 10.11.2016 року за № 150 скасовані вище зазначені декларації;

- беручи до уваги вищевикладене, а саме те, що замовник не має майнових прав на нежитлове приміщення, а власники не можуть бути суб'єктами перевірки, Управлінням порушено ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності та п. 9 Порядку 553, тобто позапланова перевірка здійснена без присутності забудовника;

Також Департаментом виявлено, що до Управління надходив лист Головного управління від 01.02.2013 року № 06-01-24/30-02 стосовно перевірки законності зведення будівлі по АДРЕСА_1, але в порушення абз. 8 п. 7 Порядку 553 (підставою для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом, містобудування вимог містобудівного законодавства), Управлінням не було вжито заходів згідно законодавства.

Також, встановлено, що при проведенні перевірки встановлено, що позапланові перевірки проведені Управлінням з порушенням вимог законодавства: ч. 1 ст. 41, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; абз 4, 7, 8 п. 7, п. 9 Порядку 553 та ст. 34 КУпАП.

Рішенням про скасування дії № 6 було скасовано дії наказу № 150 від 10.11.2016 року про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 20.02.2014 року за № ДЦ 45 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 14.04.2016 року за № ДЦ 35 на об'єкт: «Будівництво магазину за адресою: АДРЕСА_1», замовник - ОСОБА_9 (Т.1, а.с. 66).

Між тим, третіми особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в письмових поясненнях вказано, що позивачем пропущено строк звернення до суду, у зв'язку із чим просили застосувати відповідні процесуальні наслідки пропуску строку звернення до суду та відмовити у задоволенні позову. Крім цього, треті особи зазначають, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками зазначеного приміщення (магазину) по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 7-456, посвідченого 23.06.2014 року приватним нотаріусом Турченко Т.П. та не вводили в експлуатацію об'єкт будівництва за вказаною адресою.

Судом прийнято до уваги, що третя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради не є самостійною юридичною особою, а позивачем у справі є юридична особа - Маріупольська міська рада.

Згідно листа від 28.07.2017 року №24/26873 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, який наявний в матеріалах справи (Т.1, а.с. 49), звернулось до позивача із проханням звернутись до суду із даним позовом.

Згідно ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

У рішеннях по справі «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000р. та справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому з урахуванням приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд приймаючи до уваги лист від 28.07.2017 року №24/26873 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради та дату звернення позивача із позовом 30.10.2017 року, прийшов до висновку що позивач строк звернення до суду не пропущено, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають розгляду по суті.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Зазначені у цій статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено підстави скасування декларації про початок виконання будівельних робіт, до яких, зокрема, віднесено: встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Зміст наведених законодавчих норм дає підстави дійти висновку про те, що реєстрація декларації про початок будівництва є обов'язковою умовою для початку виконання будівельних робіт. Відповідальність за повноту та достовірність інформації, наведеної в декларації, несе замовник будівництва (особа, яка подає декларацію).

В свою чергу, Державна архітектурно-будівельна інспекція може скористатися наданим їй правом відмови у реєстрації декларації або повернення поданої декларації з підстав, визначених статтею 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в т.ч. у зв'язку з поданням неповної інформації у такій декларації.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката (ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно частини 9 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (ч.10 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до частини 2 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 26 Закону № України «Про регулювання містобудівної діяльності» завершальним етапом будівництва об'єкту містобудування є реєстрація права власності на такий об'єкт.

З огляду на викладене, можна дійти висновку, що реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт є актом одноразового застосування, який потягнув за собою настання певних правових наслідків, в даному випадку вчинення ОСОБА_4 дій щодо реалізації наданого йому цією декларацією права на проведення будівельних робіт.

Як встановлено судом, на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ДЦ 35 від 14.04.2014 року Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області було прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності то внесено запис про державну реєстрацію права власності за №5652102 від 14.05.2014 року на об'єкт нерухомості у вигляді нежитлової будівлі (магазину), що розташований за адресою:АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, та видано свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно ім'я ОСОБА_4 15.05.2014 року за №216366 32 (Т.1, а.с. 25-27).

А з 23.06.2014 року вказана нежитлова будівля (магазин) є спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на підставі договору дарування № 7-456 від 23.06.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Турченко Т.П.

Тобто, з моменту реєстрації ОСОБА_4 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, з якою пов'язується закінчення будівництва об'єкта містобудування, а також внаслідок реєстрації ОСОБА_4 15.05.2014р. права власності на новостворений об'єкт містобудування, декларація про початок виконання будівельних робіт, а так само й декларація про готовність об'єкта до експлуатації вичерпали свою дію.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 19.09.2018 року по справі №804/1510/16.

Європейський суд неодноразово зазначав, що національне право має передбачати засіб правового захисту від свавільного втручання державних органів у права, гарантовані Конвенцією. Наділення виконавчих органів широкими дискреційними повноваженнями, які надають їм необмежену владу у питаннях, що зачіпають основоположні права, суперечитиме принципу верховенства права, одному з фундаментальних принципів, закріплених Конвенцією (див. Lupsa v. Romania № 10337/04, 8 червня 2006, п. 34). Відповідно, законом має бути визначений об'єм будь-яких дискреційних повноважень компетентних органів та порядок їх здійснення з достатньою ясністю, беручи до уваги законну мету певного заходу, щоб забезпечити особі адекватний захист від свавільного втручання (див. Volokhy v. Ukraine № 23543/02, 02 листопада 2006 року, п. 49; Al-Nashif v. Bulgaria № 50963/99,20 червня 2002, п. 119).

Також Європейський Суд з прав людини Рішенням у справі «Круслена» від 24 квітня 1990 року зазначає, що «закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання».

Частиною 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Зазначене кореспондується також з положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1.ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене та враховуючи передбачені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» наслідки щодо часових меж чинності документів, які дають право на виконання будівельних робіт, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілено відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Маріупольської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, треті особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про:

- скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, реєстрація якої проведена Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області 20.02.2014 за № ДЦ 45 на об'єкт: Будівництво магазину за адресою: АДРЕСА_1;

- скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, реєстрація якої проведена Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області 14.04.2014 № ДЦ 35 на об'єкт: Будівництво магазину за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частину рішення складено у нарадчій кімнаті 05 лютого 2019 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 лютого 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кочанова П.В.