Справа № 400/2763/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2763/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - позивач, ГУ ПФУ в Миколаївській області), звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якому просив скасувати постанову від 18.04.2018 р. ВП № 55964541 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позову послався на те, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення є безпідставною та необґрунтованою, оскільки причиною його невиконання стала відсутність коштів, що не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин. Крім того, позивач посилався на те, що виплата перерахованих пенсій здійснюється поетапно відповідно до Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року, або після прийняття комісією Пенсійного Фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду відповідного рішення, яке оформлюється протоколом, та фінансування з Державного бюджету України, відповідно до Постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що виплата пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а погашення заборгованості за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року врегульовано Постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 року. Також апелянт зазначив, що 22.08.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою визначена процедура погашення заборгованості з пенсійних виплат, яка виникла внаслідок виконання рішення суду. За приписами зазначеної постанови виплата коштів здійснюється лише за наявності відповідного рішення комісії, яка утворюється в Пенсійному Фонді України. При накладенні штрафу головний державний виконавець не перевірив наявність поважних причин неповного виконання судового рішення.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року у справі № 814/2756/17 (а.с. 10-12), яке набрало законної сили 12.03.2018 року (ЄДРСР № 71999438), позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Миколаївській області задоволений частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а також довідки від 3 липня 2017 р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1.

Зобов'язано ГУ ПФУ в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 1 січня 2016 р., відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а також довідки від 03 липня 2017 р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1.

07 березня 2018 року ГУ ПФУ в Миколаївській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення суду (а.с. 13).

Листом від 07.03.2018 року ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило ОСОБА_1 про проведений перерахунок пенсії та про те, що виплату перерахованих сум буде забезпечено поетапно в порядку, передбаченому Постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 року (а.с. 50).

12 березня 2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 814/2756/17 (а.с. 51).

13 березня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області прийнята постанова ВП № 55964541 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 16, 45-46), яка отримана апелянтом 20.03.2018 року.

27 березня 2018 року ГУ ПФУ в Миколаївській області листом № 2198/08 (а.с. 17, 43-44) повідомило головного державного виконавця про виконання судового рішення, в частині проведення перерахунку пенсії 07.03.2018 року, про повідомлення стягувача 07.03.2018 року та про здійснення забезпечення виплати заборгованості за період з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року відповідно до вимог Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року. До зазначеного листа апелянт додав копію листа від 07.03.2018 р. № 1336/103, копію перерахунку пенсії від 07.03.2018 року, копію розрахунку на доплату пенсії від 07.03.2018 року.

18 квітня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області прийнята постанова ВП № 55964541 про накладення на апелянта штрафу в розмірі 51000 грн. за невиконання рішення суду в частині проведення виплати перерахованої пенсії.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ГУ ПФУ в Миколаївській області, виходив з того, що правомірність постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення підтверджена відповідачем належними доказами, та навпаки не спростована позивачем, оскільки відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо невиконання Управлінням рішення суду з поважних підстав, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 року у справі № 814/2756/18, провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 Про проведений перерахунок пенсії повідомлено ОСОБА_1 та зазначено, що виплату перерахованого розміру пенсії та різниці між отриманою та донарахованою за рішенням суду пенсії, має бути забезпечено поетапно в порядку, передбаченому Постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 р. за наявності бюджетного фінансування.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження, складає сукупність дій, спрямованих на виконання рішень судів у строки, визначені Законом.

При цьому, з'ясування обставин, що свідчать про не виконання без поважних причин судового рішення, ініціює державного виконавця вжити заходи впливу на боржника, у томі числі шляхом накладення штрафу, повідомлення компетентного органу про вчинення кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, виключенням щодо невиконання рішення суду є наявність поважних причин, що об'єктивно перешкоджають боржнику вчинити дії у спосіб визначений судом, а, отже, доведеність цих обставин покладається на особу, яка має вчинити відповідні дії на виконання судового акту.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що ГУ ПФУ в Миколаївській області не надано належних доказів відсутності достатнього фінансування та доказів своєчасного звернення до компетентних органів для виділення коштів для виконання рішення суду.

При цьому, посилання ГУ ПФУ в Миколаївській області на відсутність коштів на проведення виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (рішення Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року).

Також колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги стосовного того, що виплата донарахованої суми пенсії буде проведена ГУ ПФУ в Миколаївській області у відповідності до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою КМУ № 649 від 22 серпня 2018 р., із посиланням на те, що виключно комісією з питань погашення заборгованості, згідно вказаного Порядку приймається рішення про виплату перерахованих пенсій.

Наведені доводи, зокрема, були викладені і у позовній заяві, проте, як вбачається з матеріалів справи, ані під час подання позовної заяви, ані під час звернення з даною апеляційною скаргою, ГУ ПФУ в Миколаївській області не надано доказів прийняття комісією відповідного рішення, оформленого протоколом та доказів того, що Управлінням направлений відповідний пакет документів до Пенсійного фонду України на розгляд до уповноваженої комісії, як це передбачено Порядком № 649.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на відсутність належного фінансування, оскільки наведені доводи не обґрунтовують поважність причин невиконання судового рішення у вищезазначеному обсязі, оскільки не вимагає від нього будь-яких фінансових витрат.

Отже, виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ПФУ в Миколаївській області рішення суду по справі №814/2756/17 виконано не в повному обсязі, що свідчить про обґрунтованість прийнятої державним виконавцем постанови про накладення штрафу.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду справи відповідачем, як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність прийнятої постанови про накладення штрафу, а апелянтом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів, що спростовують висновки, встановлені судом.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення штрафу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.02.2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.