Справа № 2340/4765/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4765/18 Суддя першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, час проголошення та дата складання якого не зазначені, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лисянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Лисянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - Відповідач, Лисянський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області) про:

- визнання незаконною та скасування постанови від 16.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу від 03.10.2018 року №700/196/18, прийнятої державним виконавцем Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Колотилом С.В.;

- зобов'язання повернути виконавчий лист до Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №700/196/18 виконано, а тому відсутні правові підстави вважати протиправною прийняту державним виконавцем постанову про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом було залишено поза увагою, що Лисянська селищна рада Лисянського району Черкаської області, всупереч рішення суду, не забезпечила розгляд заяви ОСОБА_1 в установлені порядок і спосіб, безпідставно запропонувала звертатися до суду для вирішення спору щодо користування землею, а відтак у Відповідача були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.02.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Лисянський РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області просить відмовити в її задоволенні. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в силу положень ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Відтак, оскільки зі змісту наданих Лисянською селищною радою документів вбачається здійснення останньою розгляду звернення ОСОБА_1 та надання відповіді на нього, наявні правові підстави вважати, що рішення суду виконано у повному обсязі, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження, прийнята у зв'язку з повним фактичним виконанням, є обґрунтованою.

У судовому засіданні Позивач доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених в останній підстав.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.06.2018 року у справі № 700/196/18 задоволено позов ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради Черкаської області, селищного голови смт. Лисянка - визнано протиправною бездіяльність селищного голови та Лисянської селищної ради щодо нерозгляду поданої ОСОБА_1 заяви від 18.10.2017 року №Б-46 та зобов'язано вказаних осіб розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2017 року № №Б-46 та надати відповідь (а.с. 9-11).

Державним виконавцем Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Колотилом С.В. 22.10.2018 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №57483409 (а.с. 8) на виконання виконавчого листа, виданого 03.10.2018 року Черкаським окружним адміністративним судом у справі №700/196/18.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, постановою державного виконавця Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 16.11.2018 року закінчено виконавче провадження №57483409 у зв'язку з фактичним повним виконанням виконавчого листа (а.с. 7). У вказаній постанові зафіксовано, що вимоги виконавчого документа виконані повністю; за наслідками комісійного розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.08.2018 року останньому надана відповідь листом від 03.08.2018 року № 638.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 1, 3, 5, 26, 39 Закону України «Про виконавче провадження» суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки належними і допустимими доказами підтверджується повне фактичне виконання боржником судового рішення.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписи п. 1 ч. 1, ч. ч. 5, 6 ст. 26 Закону визначають, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

5. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

За правилами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Саме з вказаних підстав, як вірно встановлено судом першої інстанції, державним виконавцем Лисянського РВ ДВС ГТЮУ у Черкаській області Колотилом С.В. прийнято оскаржувану ОСОБА_1 постанову від 16.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Тобто, передумовою для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є перевірка державним виконавцем факту повноти виконання рішення суду в установлений у ньому спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено раніше, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.06.2018 року у справі №700/196/18 було зобов'язано Лисянську селищну раду Лисянського району Черкаської області та голову Лисянської селищної ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2017 року № №Б-46 та надати відповідь. При цьому, приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що на момент розгляду справи звернення ОСОБА_1 від 18.10.2017 року Лисянською селищною радою Лисянського району Черкаської області та головою Лисянської селищної ради розглянуто не було; відповідь на нього в установленому порядку не надано.

На виконання вже згаданого рішення суду Лисянською селищною радою Лисянського району Черкаської області за підписом селищного голови на адресу ОСОБА_1 направлено лист від 03.08.2018 року №638, в якому повідомлено останнього, що за результатами комісійного розгляду заяви від 18.10.2017 року №Б-46 робочою групою запропоновано ОСОБА_1 дотримуватися засад добросусідства та рекомендовано звертатися до суду з приводу вирішення усіх інших питань, вирішення якої не належить до повноважень органів місцевого самоврядування (а.с. 12).

Тобто, на переконання судової колегії, боржником у виконавчому провадженні №57483409 було у повному обсязі виконано рішення суду від 13.06.2018 року №700/196/18, а саме - здійснено розгляд заяви ОСОБА_1 від 18.10.2017 року №Б-46 та надано на неї відповідь.

Посилання Апелянта на те, що повного фактичного виконання судового рішення не відбулося, оскільки комісія Лисянської селищної ради відмовилася визначати фактичний розмір земельних ділянок по вул. Гоголя, 16 та Гоголя, 18, а в акті від 01.08.2018 року (а.с. 44) голова комісія вказала на меншу площу стежки між городами порівняно з відстанню між будинками, а також зазначила на відсутності у Лисянської селищної ради повноважень проводити обмір земельних ділянок комунальної власності, судова колегія оцінює критично, оскільки судовим рішенням було зобов'язано забезпечити розгляд звернення особи та надати відповідь за результатами її розгляду. Надання ж оцінки змісту відповіді органу місцевого самоврядування не охоплюється компетенцією державного виконавця. Крім того, в уже згаданому судовому рішенні не було зазначено про необхідність врахування якихось висновків суду за наслідками розгляду звернення Позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що фактична незгода зі змістом наданої за результатами розгляду Лисянською селищною радою заяви ОСОБА_1 відповіді не може свідчити про невиконання останньою судового рішення.

Аналогічний за змістом правовий висновок висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.07.2018 року у справі № 823/146/17, від 19.08.2018 року у справі №521/7538/17.

Викладене, у свою чергу, свідчить про неможливість надання правової оцінки у межах даного спору викладеним в апеляційній скарзі доводам ОСОБА_1 про недотримання громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимог п. 3.11 ДБН 360-92 щодо збереження проїзду до городу, річки та містка.

Таким чином, як вірно зазначив Черкаський окружний адміністративний суд за наслідками аналізу змісту листа Лисянської селищної ради від 03.08.2018 року №638, у державного виконавця були наявні правові підстави для прийняття постанови від 16.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП №57483409 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відтак прийшов до обґрунтованого висновку про те, що правових підстав для визнання її протиправною немає.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Водночас, оскільки матеріалами справи не підтвердилася обґрунтованість аргументів Позивача щодо необхідності скасування постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону, підстави для повернення виконавчого листа від 13.10.2018 року №700/196/18 до Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області відсутні.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено « 13» лютого 2019 року.