Справа № 760/13385/17
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/442/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі судді Лазаренко В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бакташевої Зери Ерукеївни про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2017 позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача, інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бакташевої Зери Ерукеївни, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспорного засобу 14.07.2017 за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 40/1, та скасувати винесену відповідачем постанову серії АР №614319 від 14.07.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.07.2017 о 12.50 він керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Хрещатик, 40/1 в м. Києві, та був зупинений уповноваженими посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним вимог знаку 3.24 п. 33 Правил дорожнього руху, а саме, здійснення розвороту у зоні дії зазначеного знаку. В наступному на місці зупинки відповідачем було винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначене рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, він вважає незаконним, вказуючи на порушення відповідачем вимог ст.ст. 245, 278-280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та процедури її розгляду, забезпечення його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім цього позивач, серед іншого, звертає увагу на те, що відповідачем допущено порушення ст. 276 КУпАП, яка визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу, в той час як справа відносно нього була розглянута на місці зупинки автомобілю.

Ухвалою судді від 31.05.2018 в справі відкрито провадження, прийнято рішення про проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів у відповідності до вимог ст. 174 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) надіслані відповідачу та вручені 28.09.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

29.10.2018 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити в задоволенні позову, вказує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення винесена відповідачем з дотриманням вимог закону, безпосередньо після виявлення факту правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.07.2017 о 12.50 позивач, ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Хрещатик, 40/1 в м. Києві, де був зупинений уповноваженими посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним Правил дорожнього руху.

На місці зупинки відповідачем, інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бакташевою З.Е., відносно позивача розглянуто справу про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду справи відповідач винесла постанову серія АР №614319 від 14.07.2017, якою позивача притягнуто до адміністративної за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до зазначеної постанови відповідач встановила, що позивач 14.07.2017 о 12.50, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Хрещатик, 40/1 в м. Києві, здійснив розворот в зоні дії забороняючого знаку 3.24 п. 33 Правил дорожнього руху.

Позивачем оспорюється винесена відповідачем постанова як протиправна, з огляду на порушення останнім вимог ст.ст. 245, 276, 278-280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та процедури її розгляду, забезпечення прав позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 268 КУпАП, а також дії відповідача щодо розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу.

Факт порушення Правил дорожнього руху, поставлений у вину позивача згідно оскаржуваної постанови, останнім не оспорюється.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зі змісту ст. 288 КУпАП, ст.ст. 19, 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення встановлений розділом IV КУпАП.

Положеннями КУпАП визначено органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду.

Згідно приписів ст. 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова, серед іншого, повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, в т.ч., про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частин другої та третьої ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, дотримання вимог закону, якими визначено порядок та ін. процесуальні питання розгляду справи про адміністративне правопорушення є необхідною умовою законності прийнятого за результатами її розгляду рішення. Таке рішення не може бути визнане законним, якщо порушення закону, допущене під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було істотним та призвело до ущемлення прав та інтересів учасника справи. Не може бути визнане обґрунтованим рішення, прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд знаходить позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та скасування оскаржуваної постанови необґрунтованими.

Пунктами 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 3 розділу 33 Правил дорожнього руху дорожній знак 3.24 «розворот заборонено» є заборонним знаком.

Пунктом 8.4 в) Правил дорожнього руху встановлено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого полягає, в т.ч., у порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

За ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122 покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у пунктах 1, 5 розділу ІІІ, пунктах 1-2 розділу ІV передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Таким чином, виявивши допущене позивачем правопорушення, відповідач діяла в межах повноважень та у належний спосіб, відповідно до вимог визначених ст.ст. 222, 258, 283 КУпАП, пунктами 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідачем вірно кваліфіковано допущене позивачем порушення Правил дорожнього руху, а саме, вимог знаку 3.24 п. 33, як адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП; у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП накладено на позивача адміністративне стягнення в межах передбаченої законом санкції.

Доводи позивача про відсутність у відповідача підстав для розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення за наслідками такого розгляду оскаржуваної постанови на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях законодавства.

Можливість відповідача діяти у такий спосіб витікає з приписів ст.ст. 276, 258 КУпАП, положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Стаття 276 КУпАП в частині першій передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Офіційне тлумачення зазначеної норми надано в Рішенні Конституційного Суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015, згідно якого, положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, положення ст. 258 КУпАП вказують на те, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Отже, у даному випадку з боку відповідача не мало місця порушення вимог ст. 276 КУпАП, як про це стверджується відповідачем.

Не свідчать про істотні порушення відповідачем положень закону, які призвели до ущемлення прав позивача, і інші наведені ним доводи.

Зокрема, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідачем розглянуто справо про адміністративне правопорушення без всебічного, повного і об'єктивне з'ясування обставин, оскільки встановлені відповідно до оскаржуваної постанови обставини позивачем не оспорюються, і ці обставини є цілком достатніми для з'ясування питання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Позивачем не зазначено, якими саме правами при розгляді справи про адміністративне правопорушення він мав намір скористатись і не скористався внаслідок допущених відповідачем порушень щодо процедури розгляду справи, які саме клопотання він заявляв чи мав намір заявити, які саме докази не були досліджені відповідачем.

За таких обставин, враховуючи, що факт порушення Правил дорожнього руху, який був зафіксований відповідачем, позивач не оспорює, звертає увагу лише на процедурні порушення під час розгляду справи, суд позбавлений можливості зробити висновок про те, на скільки такі порушення вплинули чи могли вплинути на хід розгляду справи, чи являються вони істотними, та чи призвели вони до ущемлення прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно правил установлених ст.ст. 72, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18 вересня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25/

З огляду на вищевикладене в задоволенні позову належить відмовити, оскільки оскаржувані дії відповідача щодо розгляду справи відносно позивача про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу є правомірними, крім цього судом не встановлено істотних порушень закону, які були допущені відповідачем при розгляді справи і призвели до ущемлення прав позивача, а оскаржуване рішення прийняте відповідачем з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 6-9, 19-20, 72-78, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 /адреса: АДРЕСА_1/ до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бакташевої Зери Ерукеївни /адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9/ про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Учасники справи мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лазаренко В.В.