Справа № 160/8243/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Справа № 160/8243/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -
05.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро, в якому просить:
- визнати протиправним рішення Управління праці та соціального захисту Центральної районної у місті Дніпрі ради від 23.01.2017 року по особовій справі №603364 щодо здійснення перерахунку щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг з 28.11.2014 року по 29.11.2016 року та виставлення переплати ОСОБА_1;
- зобов'язати Управління праці та соціального захисту Центральної районної у місті Дніпрі ради повернути ОСОБА_1 утримані з його заробітку кошти.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 28.11.2014 року позивач звернувся із заявою на отримання допомоги для покриття витрат на проживання. В заяві був вказаний склад родини, яка складається з позивача та двох дітей. В заяві позивач не зазначив ОСОБА_2 через те, що вони тривалий час не підтримували дружніх стосунків, не вели спільного господарства та разом не переміщались з міста Авдіївки в місто Дніпро. Таким чином, позивач подав правдиві відомості про всіх членів родини, які перемістилися в м. Дніпро. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №1302 від 08.12.2014 року складеним представником відповідача досліджено склад сім'ї, що мешкає разом, та досліджені причини відсутності дружини. Відповідач при отриманні від позивача заяв мав право вісім разів перевірити отримані документи та відомості і скасувати довідку ВПО та не призначати допомогу, а саме, при видачі та продовженні терміну дії довідки. Вподальшому, відповідачем було встановлено, що на час звернення позивача із заявою про призначення допомоги, дружина позивача ОСОБА_2 була власницею квартири в м. Дніпро, у зв'язку з чим, рішенням від 23.01.2017 року здійснено перерахунок допомоги з 28.11.2014 року по 29.11.2016 року та виставлено переплату на підставі запиту східного офісу Держаудитслужби. Позивач про таку перевірку, ані про її наслідки не знав, більше того, ОСОБА_2 не є і не була власницею квартири в м Дніпро, а у власності має лише частку квартири, а саме 55/100 за адресом АДРЕСА_1.
Ухвалою від 28.11.2018 року відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем 11.12.2018 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
08.01.2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог та порушених питань. Відповідач не надав та не вказав реквізитів запиту східного офісу Держаудитслужби, на підставі якого прийняте оскаржуване рішення від 23.01.2017 року в особовій справі 603364.
Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
28.11.2014 року ОСОБА_1 отримав довідку Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, у якій зазначено тимчасове місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1 (Кірова), буд.129 б кв.427.
28.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та регіонів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Кірова), буд 129 б кв.427.
05.02.2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро було прийняте рішення про призначення допомоги переміщеній особі на проживання, яким призначено допомогу з 29.11.2014 року по 27.05.2015 року ОСОБА_1 та неповнолітнім дітям ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, 2011р.н. за адресою реєстрації пр. ОСОБА_6 (Кірова), буд.129 б кв. 427.
01.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро із заявою про зняття його з обліку внутрішньо переміщених осіб, у зв'язку зі зміною місця проживання.
На виконання акта Держаудитслужби від 28.12.2016р. №04-20/6, Управлінням праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро прийняте рішення від 23.01.2017 року про здійснення перерахунку допомоги ОСОБА_1 з 29.11.2014 року по 29.11.2016 року .
Не погодившись із зазначеним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська позивач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, однак ухвалою від 15.05.2018 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Також, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2019 року у справі № 203/508/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.06.2017 року визнано неподаною та повернуто апелянту.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.
За змістом пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (надалі - Постанова №505) (у редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин) фінансування витрат, пов'язаних з наданням щомісячної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету та коштів, що надходять до державного бюджету як благодійна або міжнародна допомога.
На підставі пункту 2 Порядку (у редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин) надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений Постановою №505 (надалі - Порядку 505), грошова допомога надається особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Згідно пункту 6 Порядку 505 (у редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.
Управлінням праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро прийняте рішення від 23.01.2017 року про здійснення перерахунку допомоги ОСОБА_1 з 29.11.2014 року по 29.11.2016 року.
При цьому, у рішенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року у справі № 203/508/17 суд встановив, що факт перебування ОСОБА_1 на час отримання допомоги у шлюбі з ОСОБА_2 підтверджується листом Центрального районного в м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 02.06.2017 року №1069/14.5-29. Також суд дійшов висновку, що під час звернення до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро із заявою про виплату допомоги ОСОБА_1 не повідомив про наявність у члена його сімї іншого житла.
Згідно частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що його дружина ОСОБА_2 на час звернення із заявою про призначення допомоги не мала у власності житла розташованого у м. Дніпро
Отже, обставини встановлені заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року у справі № 203/508/17, яке набрало законної сили, не спростовані позивачем,
За таких обставин, суд дійшов висновку, що при зверненні до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро із заявою про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, позивач в порушення вимог п. 6 Порядку № 505 зазначив неправдиві відомості щодо відсутності у членів його сімї права власності на житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.
Відповідно до пункту 10 Порядку 505, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідних для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
Пунктом 11 Порядку № 505 визначено, що уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.
За правилами пункту 15 Порядку 505, контроль за цільовим та ефективним витрачанням бюджетних коштів, виділених для виплати грошової допомоги, здійснюється в установленому порядку.
Отже, Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро наділено повноваженнями щодо перевірки відомостей зазначених заявником у заяві на отримання допомоги, а у разі зазначення недостовірної інформації виплачені надміру кошти повертаються на вимогу уповноваженого органу.
Посилання позивача на ту обставину, що у власності дружини перебуває лише 55/100 квартири, а не квартира в цілому, суд не приймає до уваги, оскільки пунктом 6 Постанови не поставлено в залежність від розміру частки нерухомого майна можливість отримувати спірні виплати.
Також суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Отже, законодавством наділено власника частини нерухомого майна правом володіння, користування та розпорядження частиною спільного майна (з певними умовами), в тому числі щодо проживання в ньому.
Крім цього, суд не приймає твердження позивача про те, що неотримання ним оскаржуваного рішення є підставою для його скасування, оскільки недотримання процедури направлення рішення, може свідчити про порушення процедури стягнення надміру виплачених коштів, однак, не впливає на законність прийнятого рішення.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Позивач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної ради в м. Дніпро про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник