Справа № 303/7620/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1187/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Запотічного І.І.

судді Сапіги В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу громадянина Алжиру ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2018 року (головуючий суддя Кость В.В., м.Ужгород, рішення проголошено о 16:00:57) у справі № 303/7620/18 за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Алжиру ОСОБА_2 про продовження строку затримання ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

06 грудня 2018 року Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі -позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача, громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки (далі-Алжир) ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, про продовження йому строків затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідач 17 грудня 2017року був затриманий на ділянці відділу прикордонної служби «Дюла», на напрямку 60 прикордонного знаку, на території Дюлянської сільської ради Виноградівського району, Закарпатської області, під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Румунію у складі групи осіб. Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2017року стосовно відповідача прийнято рішення про видворення з України у примусовому порядку та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 28.12.2017року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області, з місцем розташування с.Журавичі, Ківерцівського району Волинської області. Шестимісячний строк тримання відповідача у Волинському ПТПІ закінчується 17 грудня 2018року, а інформація з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства, документи, необхідні для ідентифікації особи не отримані, що призводить до неможливості виконання рішення суду про видворення.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2018 року позов задоволено, продовжено строк затримання громадянину Алжиру ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, який підлягає примусовому видворенню за межі України, але небільше як на 18 (вісімнадцять місяців) місяців, а саме до 17 червня 2019 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, громадянин Алжиру ОСОБА_2 (ОСОБА_2) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги, відповідач покликається на те, що позивачем не доведено письмовими доказами про направлення та вручення дипломатичному представництву Алжира в Україні запитів щодо надання ідентифікуючих даних стосовно відповідача. Відповідач зазначає, що підстави для продовження затримання відсутні з огляду на його співпрацю з працівниками прикордонної служби України, надання інформації та паспортних даних щодо себе, а також пред'явлення копії паспорта ще на стадії затримання.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області від 20 грудня 2017 року прийнято рішення про видворення відповідача та його затримання з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України 05 червня 2018 року надіслав Надзвичайному та Повноважному Послу Алжирської Народної Демократичної Республіки в Україні запит №81/5947 щодо встановлення особи громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 (ОСОБА_2). Відповіді отримано не було.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2018 року продовжено строк затримання відповідача.

03 грудня 2018 року адміністрація Державної прикордонної служби України звернулася з повторним проханням до Посольства Алжирської Народної Демократичної Республіки в Україні в Україні щодо ідентифікації та документування особи.

Відповіді від дипломатичної установи отримано знову ж таки не було, відтак позивач звернувся до суду з позов про продовження строку затримання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ідентифікувати іноземця не вдалося, відповідно унеможливлено виконання рішення суду про примусове видворення, а тому є доцільно продовжити відповідачу строк затримання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із частиною 12 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяцівподає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

В частині 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є : 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані у встановленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення(реадмісії)за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як підтверджується матеріалами справи відповідач підлягає примусовому видворенню за межі території України на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2017 року. Для виконання цього судового рішення щодо позивача прийнято рішення про затримання та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Органом прикордонної служби вживались заходи щодо ідентифікації особи відповідача, зокрема направлено кілька звернень до дипломатичного представництва Алжирської Народної Демократичної Республіки, громадянином якої назвав себе відповідач, однак жодної відповіді отримано не було. Отже, ідентифікувати іноземця, який підлягає примусовому видворенню, не вдалося, а відповідно ця обставина унеможливлює виконання рішення суду про примусове видворення.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, зокрема на надання відповідачем працівникам прикордонної служби світлокопії особистих документів з огляду на те, що такі світлокопії не є належними документами, що посвідчують особу, та не можуть бути перевірені на їх достовірність та відсутність підробки.

В той же час покликання щодо непідтвердження позивачем подання запитів до консульських установ також спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу громадянина Алжиру ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга