Справа № 420/5625/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5625/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 (за паспортом)

позивача - ОСОБА_2 (за паспортом)

позивача - ОСОБА_3 (за паспортом)

представника позивача

ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (по довіреності)

представника відповідача - Кузьменко Н.В. (по довіреності)

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Овідіопольської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом до Овідіопольської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо демонтування дитячого спортивного майданчика (Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Залізнична, 1), зобов'язання відповідача демонтувати дитячий спортивний майданчик (Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Залізнична, 1) та перенести його на інше більш придатне місце (віддалене від житлових будинків), стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яка була вчинена протиправною бездіяльністю останнього в розмірі 28897 грн., моральної шкоди, яка була вчинена протиправною бездіяльністю відповідача в розмірі 100 000 грн.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачам - відповіді на відзив.

Позивач - ОСОБА_1 та його представник, позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позов обґрунтований позивачами тим, що їх ввели в оману та вони вимушені були погодитися на будівництво дитячого спортивного майданчика біля своїх будинків. Позивачі зазначили, що їм обіцяли встановити паркан навколо майданчику, відео спостереження, забезпечити його охороною, однак такі обіцянки не були виконані. Встановлення біля будинків позивачів дитячого майданчику призвело до того, що їм в день і в ночі не дають спокій постійні крики, нецензурна лайка, гучна музика, вживання підлітками алкогольних напоїв та наркотичних засобів. Біля майданчику на дорозі діти катаються на скейтах, мопедах, ламають дерева та огорожі прибудинкових ділянок. Ці дії призводять до ворожнечі між мешканцями будинків, які розташовані поблизу майданчику та відвідувачами майданчику. Таке сусідство впливає на здоров'я позивачів та їх сімей та вимушує позивачів постійно звертатися то органів поліції з заявами про порушення громадського порядку та з інших питань, однак органі поліції не реагують на факти порушень, а посадові особи державних органів залякують мешканців прилеглих будинків та здійснюють перешкоди в отримані прав на майно та земельні ділянки. На підтвердження викладених обставин позивачі надали чисельні звернення до органів поліції, органів місцевого самоврядування, відео матеріали, тощо. При цьому, органи місцевого самоврядування, які мають здійснювати заходи щодо попередження утворення шуму та його зниження, своїх повноважень не виконують, а рівень шуму на майданчику перевищує норми, що підтверджується відповідними замірами. Таким чином, позивачі зазначають про бездіяльність органів місцевого самоврядування, просять зобов'язати відповідача перенести майданчик на інше місце та стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі суми коштів на придбання камер відео спостереження та моральну шкоду. В відповіді на відзив на позовну заяву (аркуші справи 166-168) позивач ОСОБА_1 зазначив, що не ставить питання щодо законності використання земельної ділянки під майданчиком, що це не входить до предмету спору, а спір стосується бездіяльності органів місцевого самоврядування, що призводить до порушення прав позивачів.

Представник відповідача в судове засідання з'явився. З відзиву на позову заяву (аркуші справи 111-115) вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки дитячий майданчик встановлений у відповідності до вимог законодавства, огороджений від проїзної частини, знаходиться на відстані більше 20 метрів від прилеглих будинків, порушення вимог законодавства щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму є адміністративним правопорушенням, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу, який накладається органами поліції, а тому в даному випадку відсутня протиправна бездіяльність органів місцевого самоврядування, що є підставою для відмови в задоволенні цього позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а також обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачів та заперечення відповідача, суд вважає позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що дитячий спортивно-ігровий майданчик за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Залізнична, 1, розміщений на земельній ділянці площею 0,1 га за колективним зверненням мешканців смт. Овідіополь від 20.02.2012 року, в тому числі позивачів, які підписали це звернення.

Питання щодо розміщення майданчику розглянуто 01.03.2012 року постійною комісією із земельних відносин, адміністративно-територіального устрою та охорони навколишнього природного середовища та 21 травня 2012 року рішенням Овідіопольської селищної ради наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки для будівництва дитячого спортивного майданчику по вул. Залізничній, а рішенням Овідіопольської селищної ради від 5 жовтня 2016 року Овідіопольській селищній раді наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки в смт. Овідіополь по вул. Залізничній для будівництва дитячого спортивно-ігрового майданчику та зони відпочинку.

Рішенням Овідіопольської селищної ради №420-VII від 23 березня 2017 року, вирішено встановити спортивно-ігрові майданчики в смт. Овідіополь, в тому числі, по вул. Залізничній.

Згідно паспорту дитячого спортивно-ігрового майданчика по вул. Залізничній, він розташований на земельній ділянці, площею 0,1 га, наявна бетонна огорожа майданчику, освітлення та на ньому розміщуються каруселі, гойдалки, спортивний комплекс, пісочниця, лавки, бруси, турніки.

Крім того, розпорядженням Овідіопольської селищної ради від 23.05.2018 року №36/2018-ср затверджені правила утримання та експлуатації дитячих ігрових та спортивних майданчиків, форму типового паспорту дитячих та спортивних майданчиків, форму журналу результатів контролю за технічним станом обладнання майданчиків та акту огляду і перевірки обладнання майданчиків, тощо.

Позивачі не ставлять питання щодо законності розміщення дитячого майданчика, протиправності рішень органу місцевого самоврядування при розміщенні майданчика, тощо, а зазначають про бездіяльність органів місцевого самоврядування щодо перенесення майданчику з тих підстав, що він заважає мешканцям прилеглих будинків та сприяє у створенні шуму, що перевищує норми для комфортного проживання людей та шкодить їх здоров'ю.

На підтвердження обставин про те, що позивачам майданчик заважає надані чисельні скарги до органів національної поліції, органів місцевого самоврядування, відео фіксація подій, які відбуваються на дитячому майданчику та прилеглій до нього території, тощо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 44 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» до компетенції сільських рад належить встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, зокрема, в жилих будинках і прибудинкових територіях, інших будівлях і спорудах, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; парках, скверах, зонах відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог законодавства обов'язки щодо додержання норм шуму розповсюджуються як на органи державної влади та місцевого самоврядування, так і на підприємства, фізичних осіб, тобто, за порушення вимог законодавства з питань санітарного та епідемічного благополуччя населення передбачена відповідальність, зокрема, статтею 182 КУпАП - порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, а розгляд таких справ здійснюють органи Національної поліції у відповідності до ст. 222 КУпАП.

При цьому, позивачі просять визнати бездіяльність відповідача щодо не перенесення майданчику на інше місце протиправною з підстав того, що він сприяє перебуванню біля їх будинків дітей і їх батьків, які фактично заважають позивачам, перебування на майданчику людей, які голосно розмовляють, граються, виражаються ненормативною лексикою, розпивають спиртні напої та вживають наркотичні засоби, їздять біля майданчика на скейтах та мопедах, розпалюють вогнище, вмикають голосно музику, тощо, шкодить здоров'ю позивачів.

Суд звертає увагу, що органи місцевого самоврядування, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в України» здійснюють повноваження в частині встановлення правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях, але вони не наділені повноваженнями на притягнення за порушення вимог законодавства до адміністративної та іншої відповідальності, що входить в компетенцію інших органів влади, зокрема, поліції за перевищення рівня шуму та порушення громадського порядку, нецензурну лайку, вживання спиртних напоїв, наркотичних засобів, перебування на проїзній частині, тощо, органів державного санітарно-епідеміологічного нагляду та органів надзвичайних ситуацій за порушення санітарних норм, норм пожежної безпеки, тощо.

Всі обставини, зазначені позивачами в позові, відповіді на відзив, стосуються порушення норм законодавства особами, які перебувають на дитячому майданчику та біля нього, за що вони мають нести відповідальність, передбачену законодавства, а посилання позивачів на відсутність реакції на ці дії органів поліції є бездіяльністю цих органів, яку позивачі не просять визнати протиправною та не звертаються до суду з вимогами щодо перевірки законності їх дій.

Судом під час судового засідання оглянуті відеоматеріали, які підтверджують перебування на майданчику, в тому числі, в нічний час молоді, перебування дітей і їх батьків на проїзній частині біля майданчику, проїзду мопедів біля майданчику та безпосередньо на майданчику, наявність шуму від цих дій, розпалювання вогнища, тощо однак, суд зазначає, що законність цих дій має перевірятися органами поліції та іншими органами державної влади, які здійснюють контроль за такими діями та притягають винних осіб до відповідальності.

Щодо звернення позивачів до органів місцевого самоврядування, вони розглядалися відповідачем та на них надавалися відповіді, суд звертає увагу, що позивачі не оскаржують бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду їх скарг в частині не надання відповідей, несвоєчасного надання відповідей, тощо.

В даному випадку, суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача порушення ним вимог законодавства, а викладені позивачами в позові обставини можуть бути предметом розгляду в суді в частині неналежного реагування державних органів влади, зокрема, поліції на незаконні дії осіб, які перебувають на майданчику та на проїзній частині, усунення перешкод в користуванні своїм майном в цивільному судочинстві, тощо, тобто в даному випадку суд вважає, що позивачі обрали не вірний спосіб захисту своїх прав.

Позивачі в позові також не зазначають які вимоги ДБН порушені при проектуванні спірного дитячого ігрового та спортивного майданчику, з оглянутих відеоматеріалів вбачається огородження майданчику парканом, а відстань до будинків позивачів перевищує 20 метрів, при тому що норми ДБН Б.2.2-5:2011 передбачають таку відстань від 10 до 40 метрів в залежності від рівня шуму.

Позивачі надали до суду протокол оцінки стану житлових приміщень №800/16 ДП «Український науково-дослідний інститут медицини транспорту» МОЗ України, з якого вбачається перевищення нормативів шуму на території безпосередньо прилеглої до житлового будинку ОСОБА_1, що впливає на здоров'я мешканців будинку, однак суд звертає увагу, що перевищення нормативів шуму пов'язано з діями осіб, які перебувають як на майданчику та і біля нього на проїзній частині та за твердженнями позивачів порушують громадський порядок та допускають порушення норм законодавства, а не з діями органу місцевого самоврядування. Крім того, між майданчиком та житловим будинком ОСОБА_1 знаходиться проїзна частина для проїзду транспортних засобів, яка теж створює шум, що зазначено в протоколі.

Враховуючи не встановлення судом протиправної бездіяльності відповідача, вимоги щодо вчинення певний дії, зокрема, демонтування та перенесення дитячого майданчику на інше місце також суд вважає не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, суд зазначає, що позивачем надані докази здійснення витрат на встановлення камер відео спостереження для фіксації неправомірних дій на майданчику, медична документація щодо стану здоров'я, однак враховуючи відсутність протиправної бездіяльності відповідача, не підлягають задоволенню також вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи відмову судом у задоволенні цього позову у відповідності до ст. 139 КАС України не підлягають стягненню на користь позивачів також судові витрати.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_3) до Овідіопольської селищної ради (вул. Суворова, буд. 2, к. А, смт. Овідіополь, Одеська область, 67801, ) про визнання протиправною бездіяльності Овідіопольської селищної ради щодо демонтування дитячого спортивного майданчика (Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Залізнична, 1), зобов'язання Овідіопольської селищної ради демонтувати дитячий спортивний майданчик (Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Залізнична, 1) та перенести його на інше більш придатне місце (віддалене від житлових будинків), стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яка була вчинена протиправною бездіяльністю останнього в розмірі 28897 грн., моральної шкоди, яка була вчинена протиправною бездіяльністю відповідача в розмірі 100 000 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 08.02.2019 року.

Суддя Л.І. Свида

.