Справа № 260/1133/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2019 року м. Ужгород№ 260/1133/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: не з'явився,

відповідача 1: представник - ОСОБА_1,

відповідача 2: представник - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Голови ліквідаційної комісії УМВСУ в Закарпатській області - зам. начальника УНПУ в Закарпатській області Пеняка Івана Івановича, Міністерства внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Голови ліквідаційної комісії УМВСУ в Закарпатській області - зам. начальника УНПУ в Закарпатській області Пеняка Івана Івановича, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить зобов'язати голову ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області подати до МВС України в Закарпатській області висновок про нарахування і виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги за каліцтво, отримане при виконанні службових обов'язків, а МВС України затвердити висновок та провести виплату, визнавши рішення №15/5-4015 від 11.07.2013 протиправним, як зазначено в постанові ВАСУ від 10.05.2017 р. по справі №800/25818/16. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при проходженні служби в Свалявському районному відділі міліції Закарпатської області захворів на глаукому, що призвело до встановлення І групи інвалідності, пов'язаної з проходження служби в органах внутрішніх справ. Окрім того, при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з охороною громадського порядку, отримав травму. Однак відповідачем передбачену законодавством одноразову грошову допомогу виплачено не було. Постановою Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017 р., в тому числі, зобов'язано МВС України прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007 р. Незважаючи на це, зазначене рішення суду в повному обсязі не виконано, зокрема, до перерахованої суми не включено суму щомісячної надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення, а також не виплачено відшкодування за травму, отриману при виконанні службових обов'язків по охороні і забезпеченні громадського порядку.

Згідно з поданими до суду поясненнями позивач заявлені позовні вимоги уточнив та просив суд зобов'язати відповідачів провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги згідно з рішенням суду від 10.05.2017 р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007 р. та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р., про перерахунок пенсії військовослужбовцям і міліції з 01.01.2016 р. Підставою для уточнення позовних вимог стало те, що Постанову Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017 р. станом на день звернення до суду відповідачами не виконано в повному обсязі, а тому вважає, що присуджена до виплати одноразова грошова допомога повинна бути нарахована та виплачена, відповідно до діючих законодавчих норм, які регулюють розмір грошового забезпечення поліцейського, а саме, в сумі 405000,00 грн. та 161000,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справу №260/1133/18 передано на розгляд судді Плехановій З.Б.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Плеханової З.Б. задоволено, а адміністративну справу передано до відділу документального забезпечення (канцелярії) для здійснення подальшого повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2018 року, справу №260/1133/18 передано на розгляд судді Ващиліну Р.О.

Позивач в судове засідання не з'явився. Разом з тим, 03 січня 2019 року подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача 1 у засіданні суду проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №505/106/11-2018 від 15.11.2018 р. Так, зокрема, зазначила, що відповідачем виконано вимоги рішення суду та призначено ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв'язку з інвалідністю, що сталася у період проходження служби, виплату коштів проведено платіжним дорученням №1 від 05.02.2018 р. Тому вважає, що підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання інвалідності під час виконання службових обов'язків, пов'язазних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, відсутні.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи обставинами, наведеними у відзиві №12/6-5450 від 21.11.2018 року, а саме, тим, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.09.2017 р. виконавче провадження №54225611 щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги закінчено як таке, що фактично виконане. Тому вважає, що МВС України у повному обсязі та відповідно до резолютивної частини рішення, що стосується Міністерства, виконало постанову Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017 р., винесену у справі №807/2779/13-а.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 жовтня 1988 року ОСОБА_2 звільнений з органів внутрішніх справ.

Відповідно до довідки Мукачівської міжрайонної МСЕК серії 10 ААА №080284 від 20 серпня 2010 року позивачу встановлено І групу інвалідності (по зору) безтерміново, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідно до довідки обласної контрольної МСЕК серії 10 ААА №018757 від 14 травня 2012 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 90%.

На виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2, УМВС України в Закарпатській області направлено до МВС України висновок №5/41-17 про можливість проведення виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги.

Рішенням №15/5-4015 від 11 липня 2013 року МВС України повернуло без права на виплату матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, мотивуючи тим, що особи, звільнені зі служби з органів внутрішніх справ до набрання чинності Законом України «Про міліцію», не мають права на отримання одноразової грошової допомоги.

Зазначені обставини встановлені постановою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії. Зазначене рішення суду набрали законної сили, а отже, вказані обставини повторно не доводяться (арк. спр. 7 - 9).

Згідно з нормами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року №807/2779/13-а у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області визнано протиправним рішення МВС України № 15/5-4015 від 11 липня 2013 року та зобов'язано МВС України провести ОСОБА_2 виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію".

Постановою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16 постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року змінено в частині зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України вчинити певні дії, виклавши абзац 2 резолютивної частини у наступній редакції: «Визнати протиправним рішення МВС України №15/5-4015 від 11 липня 2013 року та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти відповідне рішення щодо призначення виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707». В іншій частині постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року залишено без змін.

26 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області із заявою, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу на підставі постанови Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16 (арк. спр. 14).

10 липня 2017 року на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16 Ліквідаційною комісією УМВС України в Закарпатській області подано на затвердження директору ДФОП МВС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги старшому слідчому Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області майору міліції ОСОБА_2, відповідно до п. 1.2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007 р., у зв'язку з подією, що сталася у період проходження служби у розмірі 73710,00 грн. (акр. спр. 10).

Зазначений висновок затверджено директором ДФОП МВС України, а платіжним дорученням №1 від 05.02.2018 р. проведено виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 73710,00 грн. (акр. спр. 31).

Вважаючи, що відповідачі постанову Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16 виконали не в повному обсязі, що призвело до порушення його прав на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому законом, ОСОБА_2 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Ч.ч. 6, 10 статті 23 Закону України «Про міліцію» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Положення ч.ч. 3 - 9 цієї норми поширюються на осіб, залучених до заходів щодо охорони громадського порядку і боротьби з організованою злочинністю, а також на пенсіонерів міліції.

Право позивача на отримання одноразової грошової допомоги встановлено постановою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16 та сторонами не оспорюється.

Спірні правовідносини виникли з приводу визначення розміру одноразової грошової допомоги, що підлягає виплаті ОСОБА_2 за вищезазначеним рішенням суду.

На виконання ст. 23 Закону України «Про міліцію» та ст. 26 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 12 травня 2007 року №707, зі змінами від 22 квітня 2009 року № 386, «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» (далі - Порядок).

Так, зі змісту зазначеної постанови вбачається, що судом розглядалось питання правомірності відмови МВС України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю на підставі пп. 2 п. 1 Порядку та зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти відповідне рішення щодо призначення виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707.

П. 1 Порядку визначено, що одноразова грошова допомога виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Грошова допомога виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення;

2) установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися:

- під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі:

п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи;

- у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією;

3) поранення (контузії, травми або каліцтва), що сталося:

- під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, - у розмірі річного грошового забезпечення;

- у період проходження служби, - у відсотках до розміру річного грошового забезпечення, встановленого відповідно до ступеня втрати працездатності, що визначається медико-соціальною експертною комісією.

За наявності у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання одночасно грошової допомоги та установлених іншими нормативно-правовими актами компенсаційної виплати або одноразової грошової допомоги виплата проводиться з однієї підстави за вибором особи.

З проведеного аналізу норм Порядку вбачається, що розмір одноразової грошової допомоги, що підлягає виплаті особі, безпосередньо залежить від підстави набуття такого права.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16 визнано право ОСОБА_2 на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, пов'язаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на підставі пп. 2 п. 1 Порядку (арк. спр. 7 - 9).

Тому суд вважає, що розмір одноразової грошової допомоги, що підлягає виплаті ОСОБА_2, повинен розраховуватися, у відсотках до розміру річного грошового забезпечення, встановленого відповідно до ступеня втрати працездатності, що визначається медико-соціальною експертною комісією.

Так, як вбачається з постанови Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16, довідкою обласної контрольної МСЕК серії 10 ААА №018757 від 14 травня 2012 року позивачу встановлено ступінь втрати працездатності - 90%.

Отже, при визначенні суми одноразової грошової допомоги, що підлягає виплаті ОСОБА_2, відповідач 1 повинен виходити з 90% розміру річного грошового забезпечення за останньою посадою, яку позивач займав на день установлення інвалідності.

Тому суд відхиляє посилання позивача на обов'язок відповідачів виплатити йому одноразову грошову допомогу з розрахунку 5-річного грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на обов'язок відповідачів включити до складу одноразової грошової допомоги суму щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Питання визначення розміру одноразової грошової допомоги регулюється нормами п. 3 Порядку.

Так, згідно з вказаними нормами розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності. До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством. До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику податкової міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням та відсоткова надбавка за вислугу років згідно із законодавством.

З наведеного вбачається, що Порядком визначено перелік складових, які можуть включатись при розрахунку грошової допомоги.

Разом з тим, суд вважає, що до розрахунку одноразової грошової допомоги не можуть бути зараховані складові, які не включались до грошового забезпечення та не отримувались особою під час служби.

До також висновку дійшов також Верховний Суд в постанові від 31.01.2018 р. у справі №1328/1997/12.

Ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) особам рядового, а також середнього і старшого начальницького складу органів внутрішніх справ запроваджена Указом Президента України від 31.08.2001 №771 «Про внесення змін до Указу Президента України від 04.10.1996 № 926».

Указом Президента України від 18.12.2007 № 1234 (набрав чинності 01.01.2008) у зв'язку з упорядкуванням грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Указ Президента України від 04.10.1996 №926/96 визнано таким, що втратив чинність. Тобто, надбавка в розмірі 100 % грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) нараховувалась у період по 31.12.2007 і в подальшому до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не включалась та не виплачувалась.

Відповідно до довідки від 10.05.2012 №3495, грошове забезпечення позивача на день встановлення інвалідності складалось з посадового окладу, окладу за звання та відсоткової надбавки за вислугу років 40%, та становило 1365,00 грн. (арк. спр. 13).

Наведене свідчить, що до складу грошового забезпечення позивача надбавка в розмірі 100% грошового забезпечення не входила.

Суд зазначає, що позивачем під час судового розгляду також жодним чином не доведено факт отримання ним під час несення служби зазначеної надбавки, що виключає можливість її зарахування до складу грошового забезпечення позивача при визначені розміру одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку.

Покликання позивача на той факт, що відповідно до чинного законодавства надбавка в розмірі 100% грошового забезпечення є обов'язковою складовою при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, судом до уваги не береться, оскільки позивач зазначеної надбавки не отримував, а тому і не має права на включення її до розрахунку одноразової допомоги.

У зв'язку з вищенаведеним суд вважає правильним та таким, що відповідає висновкам постанови Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16, проведений відповідачем 1 розрахунок розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 в сумі 73710,00 грн. ((1365,00 грн.*5*12)*90%).

Суд також вважає безпідставними уточнені позовні вимоги щодо необхідності перерахунку розміру одноразової грошової допомоги відповідно до розміру грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету міністрів України №103 від 21.02.2018 р. з огляду на те, що вимогами п. 3 Порядку розмір грошового забезпечення прив'язаний до виникнення в особи права на отримання такої допомоги, тобто дня встановлення інвалідності.

Окрім того, постанова Кабінету міністрів України №103 від 21.02.2018 р. регламентує виключно питання перерахунку пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, а не визначення розміру одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції.

Також суд зазначає, що постановою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16 визнано право ОСОБА_2 на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, пов'язаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на підставі пп. 2 п. 1 Порядку. Разом з тим, звернувшись до суду з позовною вимогою про зобов'язання відповідачів провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги згідно з рішенням суду від 10.05.2017 р., позивач також посилається на не вирішення питання щодо виплати йому одноразової грошової допомоги за отримане каліцтво, що сталося під час виконання службових обов'язків.

З цього приводу суд зауважує, що питання щодо права ОСОБА_2 на отримання такого в межах розгляду справи № 807/2779/13-а не вирішувалося, а постановою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16 відповідачів не було зобов'язано провести виплату такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, під час розгляду даної адміністративної справи відповідачами доведено належними доказами виконання в повному обсязі постанови Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року №К/800/25815/16 та виплату ОСОБА_2 встановленої суми одноразової грошової допомоги.

Тому, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) до Голови ліквідаційної комісії УМВСУ в Закарпатській області - зам. начальника УНПУ в Закарпатській області Пеняка Івана Івановича (місцезнаходження: АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ - НОМЕР_2), Міністерства внутрішніх справ України (місцезнаходження: вул. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, код ЄДПРОУ - 00032684) про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

У зв'язку з відрядженням головуючого судді Ващиліна Р.О. у період з 09.02.2019 р. по 11.02.2019 р. повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2019 року.

СуддяР.О. Ващилін