Справа № 819/438/18
Суддя: Шульгач Микола Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/438/18

04 лютого 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді : Шульгача М.П.,

при секретарі : Музиці О. М.,

за участю:

представника відповідача: Дядишин Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до Шумського районного сектору Управління Держаної міграційної служби України у Тернопільській області про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити дії, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 з позовом до Шумського районного сектору Управління Держаної міграційної служби України у Тернопільській області про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити дії, а саме просять визнати дії Шумського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_5 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-Х11 - протиправними та зобов'язати Управління ДМС України у Тернопільській області в особі Шумського районного сектору Управління ДМС України у Тернопільській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою місця проживання - без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних, а також просять зобов'язати Управління ДМС України у Тернопільській області в особі Шумського районного сектору Управління ДМС України у Тернопільській області вести облік щодо ОСОБА_4 - за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (у т.ч за серією та номером паспорту), без внесення інформації про неї до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі його персональних даних.

Позивачі в судове засідання не з'явилися проте надіслали клопотання, що позов підтримують в повному обсязі та просять розгляд справу проводити без їх участі.

Представник відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено обов'язок кожного громадянина, який досягнув 14-річного віку, отримати паспорт громадянина України у порядку, визначеному цим Законом. Також цим законом передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Шумським РС УДМС в Тернопільській області з 1 листопада 2016 року припинено прийом документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, тому оформити ОСОБА_4 паспорт громадянина України у вигляді книжечки не є можливим.

В позові просить відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, суд встановив.

13.02.2018 ОСОБА_4 та його батьки ОСОБА_2, ОСОБА_3, як його законні представники, звернулися до Шумського районного сектору УДМС України в Тернопільській області із письмовою заявою про видачу ОСОБА_4 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до чинного Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. Також у заяві просили проставити відмітку реєстрації місця проживання в паспорті, провести реєстрацію громадянства України, не передавати будь-які їхні дані до ЄДДР і не присвоювати йому УНЗР (будь-які інші ідентифікатори особи). Облік вести за раніше встановленими формами - за прізвищем, іменем, та по - батькові, роком народження.

За результатами розгляду звернення Шумським РС УДМС України в Тернопільській області 14.02.2018 за вих. № 605 було надано відповідь, у якій зазначено, що у статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року № 5492( далі - Закон 5492) передбачено обов'язок кожного громадянина, який досягнув 14-річного віку, отримати паспорт громадянина України у порядку, визначеному цим Законом. Також цим Законом передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Шумським РС УДМС в Тернопільській області у відповіді на звернення зазначено, що з 1 листопада 2016 року припинено прийом документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, тому оформити ОСОБА_4 паспорт громадянина України у вигляді книжечки не є можливим.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивачі наголошують, що примушування до обробки персональних і конфіденційних даних їх сина ОСОБА_4 з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки є неправомірним втручанням в їх особисте життя з боку держави та порушенням вимог ст. 8 Закону України від 01 червня 2010 року № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI) та посилаються на Положення про паспорт № 2503-XII, яким затверджено зразок бланка паспорта громадянина України у формі книжечки, та який на сьогодні є чинним.

27 березня 2018 року Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду провадження у даній справі було зупинено до вирішення зразкової справи Верховним Судом № Пз/9901/2/18.

19 вересня 2018 року Великою Палатою Верховного суду у справі № Пз/9901/2/18 прийнято постанову яка набрала законної сили з дати її прийняття.

У своїх висновках Велика Палата Верховного суду у зразковій справі № Пз/9901/2/18 зазначає те, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім'я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine» від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі «GropperaAG and Others v. Switzerland» від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Таким чином суд вважає, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у виглядікартки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря, а тому позовні вимоги позивачів про визнання протиправними дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов'язати Відділ УДМС оформити та видати ОСОБА_4 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ.

В той же час, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не передавати будь-які дані про позивача до Єдиного державного демографічного реєстру, формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі і використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, не підлягають задоволенню, оскільки, при видачі позивачці паспорта у формі, визначеній Положенням про паспорт № 2503-ХІІ, не передбачено внесення даних особи до Єдиного державного демографічного реєстру.

Аналогічний висновок міститься в постанові від 19 вересня 2018 року у справі № Пз/9901/2/18 Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних данних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Таким чином поскільки дана справа є аналогічна зразковій справі № Пз/9901/2/18, а тому посилаючись на постанову Великої Палати Верховного суду від 19 вересня 2018 року у справі № Пз/9901/2/18, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Шумського районного сектору Управління Держаної міграційної служби України у Тернопільській області про відмову в видачі паспорта у формі книжечки громадянину України ОСОБА_4 неправомірними.

Зобов'язати Шумський районний сектор Управління Держаної міграційної служби України у Тернопільській області оформити та видати ОСОБА_4 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-XII.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Шульгач М.П.

копія вірна

Суддя Шульгач М.П.