Справа № 405/5367/17(2-а/405/222/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 405/5367/17(2-а/405/222/17)

головуючий суддя І інстанції - Шевченко І.М.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2017 року у справі № 405/5367/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача по перерахунку щомісячних страхових виплат у зв'язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати;

- зобов'язати відповідача провести з 01.05.2010 року перерахунок щомісячних страхових виплат у зв'язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, шляхом відповідного збільшення, з корегуванням у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці»;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області не може бути відповідачем по даній справі, оскільки не є юридичною особою і не має адміністративної процесуальної правосуб'єктності.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2018 року (головуючий суддя: Прокопчук Т.С., судді: Мельник В.В., Шлай А.В.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 13 грудня 2017 року по адміністративній справі № 405/5367/17(2а/405/222/17) скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Не погодившись з постановою суду апеляційного суду, позивач звернувся з касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі № 405/5367/17(2а/405/222/17) було скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у справі № 405/5367/17 (2-а/405/222/17) визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя (доповідач) Іванов С.М., судді: Панченко О.М., Чередниченко В.Є.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останнього.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 як потерпілий на виробництві перебуває на обліку в Кропивницькому відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Кіровоградській області з 03 червня 2006 року та отримує відповідні щомісячні страхові виплати та інші види матеріального забезпечення.

05 квітня 2004 року Ленінським райсудом м. Кіровограда було прийнято рішення за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в м. Кіровограді про стягнення коштів і призначення щомісячної виплати втраченого заробітку. В рішенні проіндексовано, шляхом множення на коефіцієнт збільшення мінімальної заробітної плати, розмір щомісячних грошових сум, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку у зв'язку з підвищеннями мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством, на день винесення рішення. Встановлено, що «цей розмір підлягає перерахуванню у випадках подальших підвищень розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку».

З набранням вищевказаного рішення законної сили відшкодування шкоди здійснюється відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кіровограді.

Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30 листопада 2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 позов ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді було задоволено частково. Визнано бездіяльність відділення Фонду щодо перерахунку страхових виплат у зв'язку підвищенням розміру мінімальної заробітної плати неправомірною та зобов'язано стягнути заборгованість у зв'язку із затримкою перерахунку основного боргу з урахуванням інфляції станом на 30 квітня 2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В подальшому, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суд від 14 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким зобов'язано відділення Фонду здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячних страхових виплат у зв'язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 01 вересня 2004 року.

У червні 2015 року позивач знову звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення шкоди, завданої затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача за період з 01 вересня 2004 року по 31 травня 2015 року з урахуванням індексу інфляції.

Апеляційний суд Кіровоградської області рішенням від 22 травня 2017 року у справі №405/4776/15-ц позов задовольнив частково, стягнувши шкоду на користь ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2004 року до 30 квітня 2010 року з урахуванням індексу інфляції.

Позивач, вважаючи, що його право на перерахунок щомісячних страхових виплат у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 29 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлене судовими рішеннями між тими ж сторонами з тих же підстав, які набрали законної сили, звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов'язання відповідача провести з 01 травня 2010 року перерахунок щомісячних страхових виплат у зв'язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, шляхом відповідного збільшення, з корегуванням у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини виникли між Кропивницьким відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Кіровоградській області, як страховиком і застрахованою особою ОСОБА_1, ув'язку з реалізацією Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а відповідно позов пред'явлений до неналежного відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представниками застрахованих осіб і роботодавців. Безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду.

Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що управління Фондом соціального страхування здійснюється, зокрема, виконавчими дирекціями Фонду, які мають свої робочі органи в особі управлінь в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду. В свою чергу, вказані робочі органи мають відокремлені підрозділи, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом спірних правовідносин виступає правомірність зобов'язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області провести з 01.05.2010 року перерахунок щомісячних страхових виплат у зв'язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Кропивницькому відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Кіровоградській області та від останнього отримує відповідні щомісячні страхові виплати та інші види матеріального забезпечення.

В свою чергу, відповідно до п. 1.6 Положення про Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, відділення є відокремленим підрозділом Управління, що створено за рішенням правління без статусу юридичної особи, має печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, рахунки в органах казначейства, в установах банків, окремий баланс, самостійно веде розрахунки із страхувальниками-роботодавцями і застрахованими особами.

Згідно п.п. 3.1.1 п. 3.1 вказаного Положення, Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює надання соціальних послуг, матеріального забезпечення та страхових виплат застрахованим особам і членам їх сімей в порядку визначеному правлінням Фонду (а.с. 23-24).

Отже, функції по здійсненню розрахунків із застрахованими особами на території Кіровоградського і Новгородківського районів Кіровоградської області здійснюється Кропивницьким відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області самостійно.

При цьому, відповідачем зауважено, що останній не наділений повноваженнями втручатись в діяльність відділення Фонду щодо здійснення матеріального забезпечення застрахованих осіб та надання соціальних послуг.

Відтак, з зазначених обставин справи вбачається, що спір щодо можливості здійснення перерахунку щомісячних страхових виплат позивача безпосередньо пов'язаний зі здійсненням Кропивницьким відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області своїх повноважень, у зв'язку з чим, саме останній є належним відповідачем по справі.

Що стосується посилань позивача на те, що Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем по справі, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України ( в редакції до 15.12.2017 року) (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 50 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту викладеного вбачається, що положення КАС України, як в редакції на час спірних правовідносин, так і на даний час ( ст. 2 , п. 7 ч. 1 ст. 4, ст. 46 КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) не пов'язують суб'єктний склад публічно-правового спору з необхідністю визначення відповідача (суб'єкта владних повноважень) саме окремою юридичною особою, а визначають обов'язковим здійснення відповідним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою або іншим суб'єктом саме владних управлінських функцій на основі законодавства.

В даному випадку, виходячи з предмету спірних правовідносин, владні управлінські функції, відносно позивача, здійснюються, саме Кропивницьким відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, у зв'язку з чим, даний спір безпосередньо стосується його прав та обов'язків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 52 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Після заміни сторони, вступу третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Отже, питання щодо залучення належного відповідача (другого відповідача) може вирішуватись лише при розгляді справи в суді першої інстанції, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції, з урахуванням приписів Розділу ІІ Глави 5 КАС України позбавлений права здійснювати, в тому числі, зазначені процесуальні дії.

В свою чергу, Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області судом першої інстанції в якості відповідача (другого відповідача) по справі не залучалось, що є порушенням з боку останнього норм процесуального права, однак вказане не призвело до неправильного вирішення справи, а відповідно відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного рішення (абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України).

Відтак, оскільки правомірність проведення перерахунку страхових виплат позивача безпосередньо пов'язане з бездіяльністю Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, а останнього не було залучено до участі у справі в якості відповідача, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2017 року у справі № 405/5367/17- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко