Справа № 813/694/13-а
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/694/13-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

представника позивача Каличака О.Я.,

представника відповідача Гавриляка Р.А.,

представника третьої особи Коржевич У.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шувар" до Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Львівської міської ради про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

товариство з обмеженою відповідальністю "Шувар" (далі - ТзОВ "Шувар", позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Галицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Львівської міської ради (далі - ЛМР, третя особа), в якому просить скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № від 02.10.2012.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2013 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2018 ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2013 у справі № 813/694/13-а скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року справу прийнято до провадження, розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного провадження.

06.09.2018 протокольною ухвалою суду проведено заміну відповідача на правонаступника - Головне управління ДФС у Львівській області.

25.10.2018 протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Львівську міську раду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 проведено перехід із спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження.

13.11.2018 протокольною ухвалою суду замінено відповідача Головне управління ДФС у Львівській області на належного відповідача - Галицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що відповідачем за результатами камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) позивача по орендній платі за землю юридичних осіб, встановлено заниження основного платежу по орендній платі за землю в розмірі 30% від встановленої суми орендної плати за землю по договорах оренди землі від 15.03.2011 року № С-1905 та № С-1906.

Позивач зазначає, що на підставі акту перевірки відповідачем 02.10.2012 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 551 821,23 грн. Наголошує, що не визнає відхилення між даними задекларованими в декларації № та даними відповідача, не погоджується з висновком про порушення нормативно-правових актів зазначених в акті перевірки, а також з висновком про те, що в податковій декларації (розрахунку) виявлено арифметичну (методологічну) помилку, у зв'язку з чим вважає неправомірним нарахування штрафних санкцій. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив в позові відмовити. Зазначає, що службовими особами відповідача проведена камеральна перевірка позивача податкової декларації (розрахунку) по орендній платі за землю юридичних осіб за 1 квартал 2012 року, за результатами якої складено Акт перевірки №159/15-3 від 21.09.2012 року. При проведенні перевірки встановлено, що позивачем при обчисленні податкового зобов'язання по орендній платі за землю у першому кварталі 2012 року неправомірно застосовано пільгу в розмірі 60 відсотків від встановленої суми орендної плати та задекларовано лише 40 відсотків, що призвело до заниження податкового зобов'язання по орендній платі в сумі 367 880,82 грн. Наголошує, що позивачем всупереч умов п.9 договорів оренди землі виданих Львівською міською радою від 15.03.2011 № С-1905 та № С-1906, порушено п. 271.1 ст. 271, п. 2881. ст. 288, п. 288.5 ст. 288 та п. 286.2 ст. 286 розділу ІІ Податкового кодексу України, ст.15,21 Закону України "Про оренду землі", ухвали ЛМР від 18.06.2009 року №2712, від 16.12.2010 року №37, від 31.03.2011 року №369 та від 22.03.2012 року №1372. Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що 16.02.2012 до моменту подання позивачем податкової декларації з плати за землю за 2012, тобто до 20.02.2012, ЛМР прийняла ухвалу № 1224 "Про нарахування та сплату до міського бюджету м.Львова на 2012 рік орендної плати за землю та земельного податку", згідно п 1.1. якої платники орендної плати за землю та земельного податку здійснюють сплату орендної плати та земельного податку у 2012 році на підставі діючої грошової оцінки земель м.Львова затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 18.06.2009 № 2712 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова" (зі змінами), з пільгою у розмірі 70 відсотків від суми нарахованих платежів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова. Однак, 22.03.2012, тобто після подання декларації з плати за землю за 2012, Львівською міською радою прийнято ухвалу № 1372 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 16.02.2012 №1224", п.1.1. якої передбачав: внести зміни до ухвали міської ради від 16.02.2012 № 1224 "Про нарахування та сплату до міського бюджету м.Львова на 2012 рік орендної плати за землю та земельного податку".

Саме в цей період відповідачем було донараховано позивачу податкові зобов'зання по сплаті орендної плати. Позивач наголосив, що в інших періодах, за які позивачем здійснювалася сплата орендних платежів за землі комунальної власності, в порядку та на умовах, що визначені ухвалами Львівської міської ради та договорами оренди землі - № С - 1905 та № С - 1906 від 15.03.2011, перевіряючими не було встановлено жодних порушень, а розмір таких платежів було визнано такими, що розрахований правильно.

Таким чином, відповідачем не оспорюється можливість застосування пільг по сплаті орендних платежів за землі комунальної власності, які були встановлені нормативно - правовими актами органу місцевого самоврядування. Крім того, позивач наголосив, що ухвалу Львівської міської ради від 23.03.2018 № 1372 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 16.02.2012 № 1224" в частині доповнення ухвали Львівської міської ради від 16.02.2012 №1224 пунктом 1.2 визнано незаконною та скасовано на підставі постанови Галицького районного суду м.Львова від 31.10.2013.

Третя особа надала пояснення щодо позову, в якому зазначила, що позивач діяв відповідно до чинних ухвал Львівської міської ради від 16.02.2012 № 1224 "Про нарахування та сплату до міського бюджету на 2012 рік орендної плати заземлю та земельного податку".

Відповідно до п. 1.1 зазначеної ухвали, платники орендної плати за землю та земельного податку здійснюють сплату орендної плати та земельного податку у 2012 році на підставі діючої грошової оцінки земель м.Львова, затвердженої ухвалою міської ради від 18.06.2009 року № 2712"Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова" з пільгою у розмірі 70 % відсуми нарахованих платежів, що зараховується до міського бюджету м.Львова. Також, третя особа наголосила, в той час, як ухвалою від 31.03.2011 № 369 встановлено пільгу в 60%, яку ухвалою № 1372 від 22.03.2012 року зменшено до 30 %, діє ухвала Львівської міської ради від 18.06.2009 № 2712, яка встановлює пільгу у розмірі 70 %, яка залишається діючою, ніким не скасованою чи зміненою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

З'ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі п.1 та п.3 ст. 10 Закону України від 04.12.1990 №509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні" зі змінами та ст.ст. 75, 76 та 86 розділу ІІ Податкового кодексу України працівниками Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби проведено камеральну перевірку податкової декларації (розрахунку) по орендній платі за землю з юридичних осіб ТзОВ "Шувар", декларація № від 20.02.2012 року за перший квартал 2012 року , за результатами якої складено Акт перевірки №159/15-3 від 21.09. 2012.

Як вбачається з висновків вищенаведеного Акту перевірки, відповідачем встановлено порушення зі сторони позивача вимог п. 271.1 ст. 271, п. 288.1 ст.288, 288.5 ст.288 та п. 286.2 ст.286 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), ст.ст.15, 21 Закону України від 06.10.1998 №161-ХІV "Про оренду землі", ухвали ЛМР від 18.06.2009 №2712, від 16.12.2010 № 37, від 31.03.2011 № 369 та від 22.03.2012 № 1372, а саме у першому кварталі 2012 року занижено основний платіж по орендній платі за землю в розмірі 30% від встановленої суми орендної плати за землю по договорах оренди землі від 15.03.2011 № С-1905 та № С-1906.

На підставі вищезазначеного Акту перевірки відповідачем 20.10.2012 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 551 821, 23 грн. за основним платежем 367 880,82 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 183 940, 41 грн.

Відповідач на підтвердження обґрунтованості висновків перевірки, викладених в акті посилається на те, що позивачем при обчисленні податкового зобов'язання по орендній платі за землю у першому кварталі 2012 року неправомірно застосовано пільгу в розмірі 60 відсотків від встановленої суми орендної плати та задекларовано лише 40 відсотків, що призвело до заниження податкового зобов'язання по орендній платі в сумі 367 880,82 грн.

Також знехтувано умови п.9 договорів оренди землі виданих Львівською міською радою та підписаних платником від 15.03.2011 №С-1905 та №1906 в яких зазначено, що у 2012 році частково звільнено від сплати орендної плати за рахунок коштів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова на 30 відсотків від суми орендної плати.

Судом встановлено, що між позивачем та Львівською міською радою 15.03.2011 року укладено два договори оренди землі № С-1905 та № С-1906. Відповідно до яких, позивач отримав у строкове платне користування земельні ділянки, які знаходяться в м. Львові по вул. Хуторівка для розміщення регіонального аграрного ринку з розміщенням регіонального аграрного центру оптових ринків сільськогосподарської продукції, площею 6,9 га, а також для розміщення спортивної зони площею 1,7547 га.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Шувар" до ДПІ у Сихівському районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби 20.02.1012 року подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

Відповідно до поданої декларації, позивачем задекларовано річну суму (колонка 9, рядок 13) 2 993 876,11 грн., з розбивкою даної суми на 12 місяців: 2 993 876,11 грн. / 12 місяців = 249489,68 грн. Декларацію з плати за землю подано до 20 лютого поточного року, з розбивкою на 12 рівних частин, тобто на 12 місяців.

Статтею 30 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено надання податкових пільг щодо нарахування та сплати податку та збору, сплати податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Згідно п. 30.5 ст. 30 ПК України податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 30.9 ст. 30 ПК України податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов'язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.

Щодо висновків відповідача про порушення вимог ухвал від 18.06.2009 року № 2712, від 16.12.2010 року № 37, від 31.03.2011 року № 369 та від 22.03.2012 року № 1372, суд зазначає наступне.

Згідно ухвали від 18.06.2009 року № 2712 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова" Львівською міською радою здійснено розрахунок орендної плати за земельні ділянки по договорах оренди від 15.03.2011 року № С-1905 та № С-1906.

Як вбачається з ухвали від 16.12.2010 року № 37 "Про порядок застосування відкоригованої нормативної грошової оцінки земель м.Львова" Львівською міською радою надано пільги за землекористування орендарям земельних ділянок, наданих в оренду Львівською міською радою, часткового звільнивши їх від сплати орендної плати за рахунок коштів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова, зменшивши орендну плату на 30 відсотків від суми орендної плати, яка зараховується до міського бюджету м.Львова у 2012 році.

Відповідно до п.9 договорів оренди землі від 15.03.2011 року ТзОВ "Шувар" частково звільнено від сплати орендної плати за рахунок коштів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова, зменшивши орендну плату на 30 відсотків від суми орендної плати, яка зараховується до міського бюджету м.Львова у 2012 році.

Судом встановлено, що позивач сплачує орендну плату за земельні ділянки по договорах оренди на підставі розрахунку, який здійснено Львівською міською радою відповідно до ухвали від 18.06.2009 року № 2712 року.

Порушення положень ухвали від 16.12.2010 року № 37 автоматично потягнуло б за собою порушення умов договорів оренди землі, що у свою чергу стало б підставою для їх розірвання за рішенням суду внаслідок невиконання умов договору, як це передбачено п. 38 вказаних договорів. Тому позивач дотримувався вимог зазначених ухвал Львівської міської ради.

В п.2.8 ухвали Львівської міської ради від 31.03.2011 року № 369 "Про деякі питання нарахування та сплати за землекористування у зв'язку із введенням в дію у 2011 році грошової оцінки земель м.Львова" зазначено, що платники орендної плати та земельного податку, вказані у підпунктах 2.1, 2.2, 2.6 цієї ухвали, здійснюють сплату орендної плати та земельного податку за період прийняття цієї ухвали до часу введення в дію відкоригованої грошової оцінки земель м.Львова з пільгою в розмірі 60% від суми нарахованих платежів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова.

Пунктом 1 ухвали Львівської міської ради № 1372 від 22.03.2012 року " Про внесення змін до ухвали міської ради від 16.02.2012 року № 1224" визначено, внести зміни до ухвали Львівської міської ради від 16.02.2012 року № 1224, викласти підпункт 1.1 у новій редакції: " 1.1. Платники орендної плати за землю та земельного податку здійснюють сплату орендної плати та земельного податку у 2012 році на підставі грошової оцінки земель м.Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 18.06.2009 року № 2712 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова" (зі змінами), з пільгою у розмірі 60 відсотків від суми нарахованих платежів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова. Дана ухвала доповнена п. 1.2 у такій редакції: " 1.2. Встановити, що сплата орендної плати за землю та земельного податку з 01.01.2012 року до 01.04.2012 року здійснюється з врахуванням вимог норм ухвали міської ради від 16.12.2010 року № 37 "Про порядок застосування відкоригованої нормативної грошової оцінки земель м.Львова". Тобто, п.1 Львівська міська рада декларує пільгу в розмірі 60% на цілий 2012 рік, а в п.1.2 вказує, що пільга за період з 01.01.2012 року до 01.04.2012 року складає 30% ( передбачено п.1.2 ухвали від 16.12.2010 року № 37).

Верховний Суд скасовуючи постановлені у справі судові рішення попередніх інстанцій зазначив, що суди помилково застосували у спірних правовідносинах окремі норми Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі", не врахувавши положення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Крім того, помилково застосували положення статті 284 Податкового кодексу України "Особливості застосування пільгового оподаткування", оскільки вони стосуються тільки рішень міських рад про пільги щодо земельного податку, а не орендної плати за землю.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (тут та надалі - у редакції, що була чинною на час подання позивачем спірної податкової декларації з плати за землю) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Розмір та умови внесення орендної плати відповідно до підпункту 288.4 тієї самої статті встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Податковий кодекс України у пункті 288.5 статті 288 визначає тільки обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди.

Інші елементи механізму справляння орендної плати за землю - податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлюються статтями 285-287 цього кодексу.

Верховний Суд зазначив, що із змісту договорів оренди між позивачем та Львівською міською радою від 15.03.2011 не вбачається умов щодо безпосереднього застосування рішень міської ради, якими унормовуються питання орендної плати, зокрема щодо її розміру.

Суд встановив, що ухвала Львівської міської ради №37 від 16.12.2010 року передбачає звільнення землекористувачів від сплати 30 відсотків суми орендної плати, що зараховується до міського бюджету міста Львова у 2012 році.

При цьому, відповідно до пункту 2.1 цієї ухвали, зазначені у ній пільги застосовуються у разі їх закріплення у нових договорах оренди та при внесенні змін до існуючих договорів оренди землі через укладання додаткових угод до них.

Стосовно ухвал Львівської міської ради №369 від 31.03.2011 року, №1224 від 16.02.2012 року та №1372 від 22.03.2012 року, суд зазначає, що згідно з пунктом 30.5 статті 30 ПК України податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

До повноважень міських рад щодо податків та зборів відповідно до підпункту 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України належить прийняття до початку наступного бюджетного періоду рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Пунктом 28 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельному податку.

Плата за землю відповідно до підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України належить до загальнодержавних податків і зборів.

Верховний Суд зазначив, що до компетенції міських рад не належить прийняття рішень про встановлення пільг з орендної плати за землю, які б безпосередньо впливали на розмір орендної плати, що підлягає декларуванню.

Такі пільги з урахуванням встановлених Податковим кодексом України обмежень можуть впроваджуватися місцевими радами опосередковано - шляхом добровільного визначення відповідного розміру орендної плати з їх урахуванням при укладенні або зміні договорів оренди.

Крім того, форма додатку 2 до Декларації з плати за землю - "Відомості про пільги на земельний податок з наявних площ земельних ділянок", що затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1015 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за №42/18780) також передбачає відображення пільг тільки щодо земельного податку. Декларування пільг з орендної плати за землю у цьому додатку, а також у податковій декларації з плати за землю не передбачено.

Відсутні також податкові пільги з орендної плати за землю у Довіднику пільг, що застосовується при звітуванні про суми податків та зборів, не сплачених суб'єктом господарювання до бюджету у зв'язку з отриманням податкових пільг, що передбачене пунктом 30.6 статті 30 ПК України та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року N1233.

Суд зазначає, що пунктом 13 договорів оренди між позивачем та Львівською міською радою від 15.03.2011 року визначено, що розмір орендної плати переглядається відповідно до Закону України "Про оренду землі" та згідно з цим договором у випадках, передбачених законом.

За приписами частини 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Частиною 2 статті 23 цього Закону передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Пунктом 36 договорів оренди між позивачем та Львівською міською радою від 15.03.2011 встановлено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Статтею 14 Закону України "Про оренду землі" також передбачена письмова форма договору оренди землі.

Відповідно до частини 1 статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З урахуванням наведеного, можливою є зміна розміру орендної плати за землю за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін до договорів оренди у письмовій формі.

Верховний суд скасовуючи рішення попередніх інстанцій наголосив, що судами при визначенні змін розміру орендної плати у 2012 році не встановлювалося обставин наявності чи відсутності змін у договорах оренди землі від 15.03.2011 року між позивачем та Львівською міською радою.

З метою з'ясування вказаних обставин, суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівську міську раду та зобов'язав її надати документи, які стосуються заявлених позивачем вимог.

На виконання вказаної вимоги, Львівська міська рада долучила розрахунок орендної плати в таблиці по ТзОВ "РСП "Шувар", ухвалу Львівської міської ради від 22.03.2012 № 1372 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 16.02.2012 № 1224", договір оренди земельної ділянки з ТзОВ "Шувар" від 15.03.2011 №С - 1905 по вул. Хуторівка, 6,9 га; договір про розірвання договору земельної ділянки з ТзОВ "Шувар" від 15.03.2011 № С - 1905 по вул. Хуторівка 6,9 га", договір оренди земельної ділянки з ТзОВ "РСП "Шувар" від 01.07.2015 № С - 3982 по вул. Хуторівка, 6,9 га; договір оренди земельної ділянки з ТзОВ "Шувар" від 15.03.2011 № С - 1906 по вул. Хуторівка, 1,7 га; договір про розірвання договору оренди земельної ділянки з ТзОВ "Шувар" від 15.03.2011 № С - 1906 по вул. Хуторівка, 1,7 га; договір оренди земельної ділянки з ТзОВ "Шувар" від 01.07.2015 № С - 3988 по вул. Хуторівка, 1,7 га.

Як вбачається з ухвали від 22.03.2012 № 1372 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 16.02.2012 №1224", дата її прийняття 22.03.2012, а позивач був зобов'язаний подати декларацію до 20.02.2012. Таким чином, здаючи декларацію позивач не міг знати, що через місяць після здачі декларації, пільгу буде змінено з 60% до 30%.

Крім того, суд звертає увагу, що ухвала Львівської міської ради від 22.03.2012 № 1372 "Про внесення змін до ухвали Львівської міської ради від 16.02.2012 № 1224" в частині доповнення ухвали Львівської міської ради від 16.02.2012 № 1224 пунктом 1.2 визнано незаконною та скасовано на підставі постанови Галицького районного суду м.Львова від 31.10.2013 (справа № 1304/10359/12).

Суд погоджується, що ПК України у пункті 288.5 статті 288 визначає тільки обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю, відтак питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди.

Водночас, ПК України не містить жодних заборон чи обмежень щодо застосування позивачем пільг зі сплати орендної плати за землю.

Судом встановлено, що в ухвалі від 31.03.2011 року № 369 чітко вказано розмір пільги 60%, а період застосування цієї пільги з моменту прийняття цієї ухвали (31.03.2011 року) до часу введення в дію відкоригованої грошової оцінки земель м.Львова. Тому позивачем при обчисленні та декларуванні суми земельного податку в декларації вказано суми земельного податку з пільгою в розмірі 60%.

Також суд зазначає, що 16.02.2012 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 1224 "Про нарахування та сплату до міського бюджету на 2012 рік орендної плати за землю та земельного податку".

Відповідно до п.1.1 зазначеної ухвали, платники орендної плати за землю та земельного податку здійснюють сплату орендної плати та земельного податку у 2012 році на підставі діючої грошової оцінки земель м.Львова, затвердженої ухвалою міської ради від 18.06.2009 року № 2712 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова", з пільгою у розмірі 70% від суми нарахованих платежів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова.

В той час, як ухвалою від 31.03.2011 року № 369 встановлено пільгу в 60%, яку ухвалою № 1372 від 22.03.2012 року зменшено до 30%, діє ухвала міської ради від 18.06.2009 року № 2712, яка встановлює пільгу у розмірі 70%, яка залишається діючою, ніким не скасованою чи зміненою.

Судом встановлено, що ТзОВ "Шувар" здійснює орендну плату за землю саме з врахуванням нормативної грошової оцінки земель м.Львова, затвердженою ухвалою Львівської міської ради від 18.06.2009 № 2712 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова" (зі змінами). Таким чином, застосування ТзОВ "Шувар" пільги у розмірі 60 % від суми нарахованих платежів, на підставі п.1.2 ухвали Львівської міської ради від 16.02.2012№ 1224 (до якої було внесено зміни ухвалою Львівської міської ради від 22.03.2012 № 1372) є законним.

Щодо посилання відповідача на ч. 2 п.286.4 ст. 286 ПК України, відповідно до якої у разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни, суд зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин п. 286.4 статті 286 ПК України не містив частини другої.

Також судом при розгляді цієї справи враховується добросовісність позивача при сплаті земельного податку. Судом враховується те, що позивачем не порушувалося строків сплати земельного податку, що підтверджується платіжними дорученнями: від 29.02.2012р. № 3399 на суму 249489,74 грн.; від 28.03.2012р. № 3487 на суму 249489,68 грн.; від 27.04.2012р. № 3564 на суму 249489,68 грн.; від 22.05.2012р. № 3653 на суму 249489,68 грн. сплачено за квітень; від 26.06.2012р. № 3761 на суму 249489,68 грн.; від 27.07.2012р. № 21 на суму 249489,68 грн.; від 28.08.2012р. № 3963 на суму 249489,68 грн.; від 28.09.2012р. № 51 на суму 249489,68 грн.; від 30.10.2012р. № 168 на суму 249489,68 грн.; від 30.11.2012р. № 4050 на суму 249489,68 грн.; від 28.12.2012р. № 4170 на суму 249489,68 грн.; від 30.01.2013р. № 4241 на суму 249489,68 грн.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачем в податковій декларації за перевірений період правомірно визначено податкове зобов'язання з плати за землю, відтак оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесене відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття вказаного рішення.

Таким чином, суд вважає, що оскаржене податкове повідомлення - рішення відповідача не відповідає вимогам, встановленим ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 297, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 02.10.2012 року.

Стягнути з Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (, місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул. Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Шувар" (, місцезнаходження: 79070, вул. Чукаріна, 6) 2294 (дві тисячі двісті дев'яносто чотири) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 лютого 2019 року.

Суддя В.М. Сакалош