Справа № 640/1044/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 лютого 2019 року м. Київ № 640/1044/19

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву і додані до неї матеріали Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича (АДРЕСА_2), треті особи: ПАТ КБ "Приватбанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіна Марина Анатоліївна звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича від 30.05.2018 № 55969398 про опис та арешт майна (коштів) боржника в частині накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3, а саме: MERCEDES-BENZ VITO 1, синього кольору, тип кузову: легковий універсал - В, номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2;

- зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича здійснити всі необхідні дії для звільнення з-під арешту рухомого майна, що знаходиться у заставі ПАТ "ВіЕйБі Банк" - MERCEDES-BENZ VITO 1, синього кольору, тип кузову: легковий універсал - В, номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, що накладений за постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича від 30.05.2018 № 55969398 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 14734 від 08.12.2017 приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу на суму 314651,54 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2019 позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання вказаної ухвали. Вказаною ухвалою було встановлено спосіб усунення недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження їх обґрунтованості;

- копію листа приватного виконавця від 31.05.2018 № 2191 з відміткою про його реєстрацію у позивача;

- документа про сплату судового збору в сумі 2080,00 грн на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва за наступними платіжними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському р-ні м. Києва, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача -4021, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача - 899998.

05.02.2019 представником позивача ОСОБА_5 подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи платіжного доручення про сплату судового збору.

Також 05.02.2019 позивачем подано до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом. Мотивуючи клопотання, позивач зазначила, що не погодившись зі спірною постановою, остання 20.06.2018 звернулась до суду з позовом, проте ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 826/9755/18 позовну заяву повернуто на підставі пункту 4 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України. Приймаючи до уваги той факт, що на даний час відповідно до рішень Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснюється ліквідація ПАТ "ВіЕйБі Банк", спрямована в першу чергу на задоволення вимог держави в особі Національного банку України та Фонду, інших кредиторів банку, неповернення боржниками грошових коштів, завдає збитку не тільки ПАТ "ВіЕйБі Банк", але й державі в цілому.

Вивчивши клопотання позивача, суд дійшов наступного висновку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачеві про існування спірної постанови від 30.05.2018 стало відомо після звернення 31.05.2018 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича до ПАТ "ВіЕйБі Банк" з проханням надати згоду на реалізацію транспортного засобу: автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 1, синього кольору, тип кузову: легковий універсал - В, номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Разом з тим, до суду з вказаним позовом позивач звернувся лише 17.01.2019, про що свідчить відмітка відділу поштового зв'язку на конверті.

Так, у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач зазначає, що 20.06.2018 звернулась до суду з позовом, проте ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 826/9755/18 позовну заяву було повернуто.

Разом з тим, ухвалою суду від 26.06.2018 у справі № 826/9755/18 позовну заяву позивача було залишено без руху.

В ухвалі ж суду про повернення позовної заяви від 22.08.2018 у справі № 826/9755/18 зазначено, що станом на 22.08.2018 від позивача не надійшло жодних документів на виконання ухвали суду від 26.06.2018, що свідчить про те, що саме у зв'язку з невиконанням позивачем вимог суду позовна заява була повернута позивачеві.

З огляду на наведене, зазначені обставини, у даному випадку, не можуть слугувати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно зі сталою практикою рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, яка викладена у справі Delcourt v. Belgium, в якій ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому у кожному випадку прийняття національними судами рішення про поновлення строків на звернення до суду або на оскарження судового рішення, ЄСПЛ наголошує на необхідності перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків (справа "Пономарьов проти України"), а також, чи є обмеження права особи на доступ до суду пропорційним (справа "Мельник проти України").

Таким чином, згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв'язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об'єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Суд не вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, позаяк позивачем не зазначено та не надано суду жодного доказу і на підтвердження існування причин та обставин, які перешкоджали позивачеві з дня отримання ухвали суду від 22.08.2018 у справі № 826/9755/18 до 17.01.2019 (дня звернення до суду з даним позовом) звернутись до суду з позовом про скасування спірної постанови.

Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно з частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 122, 123, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т) повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини сьомої 7 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про повернення позовної заяви може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко