Справа № 1540/4840/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4840/18

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В. Дата і місце постановлення: 05.11.2018р., Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді : Бойка А.В.,
суддів: Осіпова Ю.В.,
Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи Міністерства оборони України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:
20.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 26.06.2018 року у розмірі 36 380, 06 грн.;

- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 26.06.2018 року у розмірі 36 380, 06 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період 01.01.2016 року по 01.04.2018 року. Зобов`язано військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 01.04.2018 року.

В задоволенні вимог щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.04.2016 по 26.06.2018 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період 01.04.2016 року по 26.06.2018 року відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.

Апелянт посилається на те, що вказане рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, неповним з`ясуванням судом обставин справи.

Відповідач посилається на те, що згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» проведення індексації проводиться у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховані роз`яснення Мінсоцполітики № 10685/14-15/10 від 16.07.2015 року, № 252/10/136-16 від 09.06.2016 року та № 48/0/66-17 від 08.08.2017 року, в яких зазначено, що проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі. Апелянт зазначив, що у зв`язку з дією особливого періоду та в результаті необхідності утримання понаднормової чисельності військовослужбовців, Міністерство оборони вже у жовтні 2016 року не було забезпечено фінансовим ресурсом для виплати особовому складу грошового забезпечення, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Крім того, у роз`ясненнях Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, встановлено, індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення. Лише в роз`ясненні Департаменту фінансів № 248/1485 від 26.03.2018 року було зазначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з квітня 2018 року.

Також апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково включено у період, в який необхідно нарахувати та виплатити індексацію включено березень місяць 2018 року, оскільки вказаний місяць є місяцем підвищення посадових окладів військовослужбовців всіх категорій Збройних Сил України, а тому індексація в цей місяць не підлягає нарахуванню.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визнання дій по невиплаті індексації грошового забезпечення неправомірними та, відповідно, для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року та прийняття нової постанови, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

29.01.2019 року позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26.06.2018 року №122 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас, що підтверджується витягом з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 20.06.2018 року №371.

Військову службу позивач проходив у Командуванні Військово-Морських Сил Збройних Сил України, на грошовому забезпеченні знаходився при військовій частині НОМЕР_1 , де нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення до дня звільнення з військової служби.

Під час звільнення з військової служби у запас, позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2018 року.

31.08.2018 року позивач звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 з приводу врегулювання питання виплати індексації грошового забезпечення.

Листом від 04.09.2018 року №1785 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (із змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховується до окремого роз`яснення.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не нарахування та невиплати такої індексації грошового забезпечення, позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне:

Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок №1078).

У пункті 1-1 Порядку №1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Слід зазначити, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Посилання відповідача, як на підставу ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, на положення статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік є необґрунтованими.

Положеннями Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина НОМЕР_1 , відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.

Крім того, безпідставними є посилання апелянта на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, згідно яких визначено не нараховувати індексацію до окремого роз`яснення.

Як вже зазначалось, обов`язок здійснення індексації грошових коштів (грошового забезпечення) населення визначений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». В свою чергу, роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України мають лише рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації.

З огляду на зазначене, дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення є протиправними, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

В свою чергу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 01.04.2018 року, та відмовив у задоволенні вимог щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2016 року по 26.06.2018 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період 01.04.2016 року по 26.06.2018 року.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до пункту 1-1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Оскільки відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, тому за період з 01.03.2018 року по 26.06.2018 року індексація грошового забезпечення не повинна була нараховуватись, з урахуванням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Тобто він є базовим для обчислення індексу споживчих цін.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

При цьому, у разі підвищення посадових окладів у місяці, в якому право на індексацію ще не виникло, такий місяць є базовим.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 року, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

З наданих відповідачем довідок, зокрема, довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2018 року № 278 встановлено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 до 01.03.2018 року складало 16427,28 грн., в тому числі посадовий оклад 1761 грн., надбавка за військове звання 135 грн., надбавка за вислугу років 663,60 грн., надбавка за таємність 264,15 грн. та ін.

В свою чергу, згідно довідки від 01.11.2018 року № 279, грошове забезпечення ОСОБА_1 з 01.03.2018 року збільшилось та склало 18485,90 грн., в тому числі посадовий оклад 8740 грн., надбавка за військове звання 1480 грн., надбавка за вислугу років 4599 грн., надбавка за таємність 1311 грн. та ін.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що місяць березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що нарахування суми індексації належить до компетенції відповідача, а тому наданий позивачем розрахунок суми індексації не може бути прийнятий до уваги.

Належним способом захисту прав позивача в даному випадку, як вірно встановив суд першої інстанції, є саме зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом зміни його резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.

Зобов`язати військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.

В задоволенні вимог щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.03.2016 по 26.06.2018 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.03.2016 року по 26.06.2018 року відмовити».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук