Справа № 161/17275/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/466/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Онишкевича Т. В., Шевчук С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Ліпчука Дмитра Олександровича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Рудською С. М. о 09 год 13 хв. у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Ліпчука Дмитра Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Ліпчука Д. О., в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2018 року серії ВР № 018335, якою на нього накладено адміністративне стягнення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, інспектор роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Ліпчук Д. О. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується зібраними матеріалами у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови здійснено ним законно, з'ясовано всі обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20 жовтня 2018 року інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Ліпчуком Д. О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 018335, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме - проїзд на заборонний сигнал світлофора та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя вулиць Дубнівська - Авторемонтна - Архітектора Метельницького у м.Луцьку на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги підпункту «ґ» пункту 8.7.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, однак, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено право позивача на захист.

Суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «в», «ґ» пункту 8.7.3 розділу 8 ПДР сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий - забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно з пунктом 8.10 розділу 8 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 8.11. ПДР України передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10. цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 16.8 розділу 16 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно з наданого відповідачем відеозапису з персонального нагрудного відеореєстратора поліцейського, перед перетином автомобілем позивача «стоп лінії», що на вул. Авторемонтній перед перехрестям вулиць Дубнівська - Авторемонтна - Архітектора Метельницького у м.Луцьку, за декілька метрів (близько п'яти) до «стоп лінії», на світлофорі загорівся жовтий сигнал, однак не зважаючи на це ОСОБА_2 продовжив свій рух та перетнув дане перехрестя.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що відповідач виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Щодо доводів ОСОБА_2 щодо позбавлення його права на отримання юридичної допомоги при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд виходить з такого.

Статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Частиною першою статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами другою, четвертою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Як підтверджується наданим відповідачем відеозаписом з персонального нагрудного відеореєстратора поліцейського, відповідачем було роз'яснено позивачу право користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Правом на отримання юридичної допомоги на місці розгляду справи позивач не скористався, при цьому відповідач не перешкоджав його реалізації.

Разом з тим, суд зазначає, що законодавством не передбачений обов'язок патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення надання юридичної допомоги.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу при розгляді справи можливість реалізації прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, права користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про порушення відповідачем права позивача на захист.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та дотримання відповідачем передбаченої законодавством процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 286, 310, 315, 317, 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Ліпчука Дмитра Олександровича задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року у справі № 161/17275/18 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Ліпчука Дмитра Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
С. М. Шевчук