Справа № 2040/7660/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 р. справа № 2040/7660/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук'янчук О.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Биковченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати наказ ГУНП в Х/о від 16.08.2018 № 968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Х/о». згідно з яким за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п. 1. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.1 та 6 ст. 3 VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, а також п. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність;

- визнати неправомірним та скасувати наказ ГУНП в Х/о від 17.08.2018 № 975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Х/о», чим він порушив ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6 ст. 3 розд. VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 X» 570, а також п. 1 розд. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованих у МЮУ 06.12.2016 за № 1576/29706, ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції;

- визнати неправомірним та скасувати наказ ГУНП в Харківській області від 28.08.2018 № 234 о/с про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України у званні підполковника поліції з посади слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи. слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Х/о з 28.08.2018. на підставі наказу ГУНП в Х/о від 17.08.2018 № 975);

- поновити ОСОБА_2 в органах поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Х/о з 28.08.2018;

- зобов'язати ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_2 нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 по день поновлення в органах поліції.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.08.2018 № 968 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області", від 17.08.2018 № 975 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області" та від 28.08.2018 № 234 о/с про звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_2 (0083785), слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" винесені без урахування усіх обставин, що мають значення для притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, та не містять достатніх доказів вчинення останнім дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією. Також, представник позивача вказав, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, який застосовано на підставі висновків службового розслідування, що сформований, однак, без належного з'ясування наявності самого факту вчинення поліцейським дисциплінарних проступків та не містить беззаперечних доказів та конкретних фактів, які б свідчили про порушення поліцейським вимог чинного законодавства. Таким чином, оскільки оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Харківській області прийняті протиправно, представник позивача просив їх скасувати та поновити позивача на посаді із виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, у відзиві на позов вказав, що під час службового розслідування факти порушень службової дисципліни, на думку відповідача, знайшли своє підтвердження та відображені у висновках службового розслідування, які були затверджені начальником ГУНП в Харківській області 09.08.2018 року та 10.08.2018 року. Таким чином, ОСОБА_2, як вважає відповідач, цілком законно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідальність та звільнення, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 04.02.2019 року позивач та представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Стосовно підстав притягнення підполковника поліції ОСОБА_2 (0083785), слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.08.2018 № 968 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області", згідно з яким за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п. 1. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.1 та 6 ст. 3 VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, а також п. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2018 року на адресу начальника ГУНП в Харківській області генерала поліції 3-го ранга ОСОБА_5 (вх. № С-2788 від 01.06.2018 року) від громадянина ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він просив вжити заходи до співробітників Московського ВП ГУНП в Харківській області, які, на думку заявника, в квітні 2018 року, вчинили по відношенню до громадянина ОСОБА_6 неправомірні дії (т.1 а.с. 137).

Для встановлення наявності або відсутності в діях працівників Московського ВП ГУНП в Харківській області фактів порушення службової дисципліни, причин та умов, що передували вчиненню ними вищезазначених дій або сприяли та спонукали до цього, забезпечення повного, усебічного і об'єктивного дослідження обставин події та з урахуванням вимог її. 2.1 та 2.2.20 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073, наказом ГУ НП в Харківській області від 12.06.2018 року № 981 призначено службове розслідування за відомостями, викладеними у зверненні ОСОБА_6

Проведення службового розслідування доручено старшому інспекторові ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7, старшому слідчому в ОВС ОМВ СУ ГУНП в Харківській області підполковнику поліції ОСОБА_1 із залученням (за згодою) старшого оперуповноваженого Харківського управління ДВБ НП України майора поліції ОСОБА_8 (т.1 а.с. 140).

Як вбачається із залучених відповідачем копії матеріалів службового розслідування, 09.07.2018 року старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 на адресу начальника ГУНП в Харківській області генералу поліції 3-го ранга ОСОБА_5 сформовано рапорт, в якому зазначено, що під час службового розслідування встановлено, що рідний брат заявника - ОСОБА_9, був свідком можливого порушення службової дисципліни з боку працівників Московського ВП ГУНП в Харківській області.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 на даний час перебуває на відпочинку за межами Харківської області, а його свідчення необхідні при встановленні можливого порушення службової дисципліни з боку працівників Московського ВП ГУНП в Харківській області керуючись вимогами п. 5.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, ОСОБА_7 вважав за доцільне продовжити термін проведення службового розслідуванням на один місяць, тобто до 12.08.2018 (т.1 а.с. 65).

На вказаному рапорті від 09.07.2018 року у лівому верхньому кутку накладено резолюцію «Згоден».

09.08.2018 року за результатом службового розслідування за зверненням громадянина ОСОБА_6 сформовано висновок, який затверджено начальником ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 09.08.2018 року (т.1 а.с. 85-87).

Так, як вбачається зі змісту вищезазначеного висновку, опитаний в рамках службового розслідування громадянин ОСОБА_6 у своїх письмових поясненнях від 12.06.2018 року (т.1 а.с. 68) вказав, що 03.04.2018 року ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_10, яка працює на посаді адміністратора ФОП "ОСОБА_6" та повідомила, що працівники поліції хочуть поспілкуватися з ОСОБА_6 та надати запит на документи. Передавши слухавку працівнику поліції, останній представився як слідчий Московського ВП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_2 та повідомив ОСОБА_6, що відносно підприємства останнього відкрито кримінальне провадження та що їм необхідно зустрітися та поспілкуватися не по телефону.

Наступного дня ОСОБА_6 зателефонував слідчому та запропонував зустрітися 05.04.2018 року.

05.04.2018 року під час зустрічі, ОСОБА_2 запитував ОСОБА_6 про документи, зазначені у запиті, на що ОСОБА_6 пояснив, що, згідно з отриманою від адвоката ОСОБА_11 інформації, працівники Московського ВП ГУНП в Харківській області вже отримували доступ до документів державних органів, що стосуються діяльності ПП «Елістом» власником якої є ОСОБА_6

Також ОСОБА_6 у своїх письмових поясненнях зазначив, що ПП «Елістом» не працює з серпня 2015 року, а запитувані документи ОСОБА_6 надасть лише за ухвалою суду. Крім цього, ОСОБА_6 повідомив, що працівники поліції просили надати копії первинної документації минулою датою. Після відмови зазначили, що звернуться до суду з метою отримання вказаних документів, того, слідчий вручив ОСОБА_6 повістку про виклик до Московською ГУНП в Харківській області 11.04.2018 о 17.00 для допиту у якості свідка, чого працівники поліції пішли у невідомому напрямку.

ОСОБА_6 в своїх поясненнях зазначив, що 11.04.2018 року о 17.00 ОСОБА_6 прийшов до Московського ВП ГУНП в Харківській області та надав черговому повістку про виклик. Зв'язавшись із слідчим, ОСОБА_2 попросив ОСОБА_6 прийти іншого дня, коли сам, він повідомить пізніше. Після цього слідчий на зв'язок не виходив.

Також під час проведення службового розслідування були відібрані письмові пояснення у ОСОБА_10, яка зазначила, що 03.04.2018 вона перебувала на робочому місці та в цей час прийшли двоє чоловіків, які відрекомендувались працівниками поліції: один - слідчим на прізвище ОСОБА_2, інший не відрекомендувався. На вимогу пред'явити службові посвідчення ОСОБА_2 повідомив, що надасть посвідчення лише її керівнику, та попросив, щоб вона з ним зв'язалась. Вона одразу зателефонувала ОСОБА_6 та передала телефон працівнику поліції. Вони поспілкувалися декілька хвилин, після чого особа, яка представилась як ОСОБА_2, передав їй запит з проханням надати його керівнику. ОСОБА_10 одразу повідомила про це ОСОБА_6 Після цього з вказаними працівниками поліції ОСОБА_10 більше не спілкувалась.

Опитаний слідчий Московського ВП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_2 пояснив, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0004400 на початку квітня 2018 року ОСОБА_2 адресував повістку про виклик ОСОБА_6 та запит про надання необхідної документації по діяльності ПП "Елістом", засновником якої є ОСОБА_6, що не суперечить вимогам ст. 93 КПК України.

Також, ОСОБА_2 зазначив, що наскільки він пам'ятає, то в телефонній розмові з ОСОБА_6, ОСОБА_2 повідомив, що йому потрібно вручити повістку особисто про виклик ОСОБА_6 в якості свідка, на що ОСОБА_6 повідомив, що йому зручно під'їхати в зазначений ним час. Домовившись про зустріч на території ТРЦ «Французький бульвар» та прибувши у запланований час, слідчий вручив ОСОБА_6 повістку про виклик. Чи був з ОСОБА_2 ще хтось, він не пам'ятає. При врученні повістки він також запитав про запит, на що ОСОБА_6 відповів, що виконає його у найкоротший срок, після цього ОСОБА_2 поїхав до Московського ВП ГУНП в області. Також ОСОБА_2 зазначив, що спілкувався з ОСОБА_6 суто зі службових питань та будь-яких грошових коштів у останнього не витребував.

Як вбачається з висновку службового розслідування, ОСОБА_2 допустив порушення службової дисципліни та вчинив дисциплінарний проступок, який виявився в тому, що ОСОБА_2 03.04.2018 року не надав на вимогу ОСОБА_10 для ознайомлення службове посвідчення працівника поліції, а також викликавши повісткою для допиту у якості свідка ОСОБА_12 у вказаний день відмовився його прийняти, що є проявом неповаги зі сторони поліцейського, який зганьбив себе як слідчий та працівник поліції.

Вказані обставини, на думку комісії, вказують на порушення слідчим СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_2 вимог пп. 1, 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 та 6 ст. 3 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, п. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.08.2018 № 968 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області", за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п. 1. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.1 та 6 ст. 3 VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, а також п. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, підполковника поліції ОСОБА_2, слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 попереджено про неповну посадову відповідальність (т.1 а.с. 88).

Надаючи оцінку підставам притягнення ОСОБА_2 до неповної посадової відповідальності, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч. 1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

В силу вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини. Також звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов'язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред'явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитись з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно п. 1 ст. 3 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, при виконанні своїх службових обов'язків слідчий зобов'язаний дотримуватися вимог Конституції України, КІЖ України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків, а відповідно до п. 6 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об'єктивності та неупередженості.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, щодо приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закон України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України". Згідно зі ст. ст. 2, 7 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією порушника дисципліни.

Як вбачається з висновку службового розслідування від 09.08.2018 року, підполковник поліції ОСОБА_2 зганьбив себе як слідчий та працівник поліції та порушив службову дисципліну, що виразилось в тому, що 03.04.2018 року під час спілкування із службових питань з громадянкою ОСОБА_10 позивач не пред'явив вказаній особі службового посвідчення.

Однак, матеріали службового розслідування не містять жодних доказів, які б свідчили про вчинення комісією дій з метою підтвердження пояснень громадянки ОСОБА_10, наприклад з'ясування конкретного періоду часу, коли ОСОБА_2 спілкувався із громадянкою ОСОБА_10 та зіставлення цього періоду часу із доказами виконання ОСОБА_2 своїх службових обов'язків на робочому місці.

Вказані обставини спростовують пояснення громадянки ОСОБА_10 стосовно того, що ОСОБА_2 прибув на робоче місце громадянки ОСОБА_10 у першій половині дня 03.04.2018 року, а матеріали службового розслідування не містять доказів достеменного з'ясування вищезазначених обставин, як і доказів того, що ОСОБА_2 відлучався з робочого місця в першій половині дня 03.04.2018 року.

Таким чином, висновок службового розслідування щодо обставин не пред'явлення ОСОБА_2 службового посвідчення під час спілкування з громадянкою ОСОБА_10 базується виключно на поясненнях вищезазначеної громадянки, інших доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем до суду не надано.

Також, під час розгляду справи в якості свідка допитано ОСОБА_14, якого попереджено про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань.

Свідок пояснив, що ОСОБА_2 знав по службі, а на початку весни 2018 року випадково зустрів ОСОБА_2 в приміщенні Московському ВП ГУНП в Харківській області, в якому працює дружина свідка.

ОСОБА_2 в процесі спілкування попросив ОСОБА_14 вручити запит на підприємство про надання інформації.

Свідок зазначив, що разом з ОСОБА_13 прибув на підприємство вдень (назву підприємства не пам'ятає, здається, стоматологічна лабораторія), на території підприємства були камери спостереження. Коли ОСОБА_14 намагався передати запит, ввійшовши на територію підприємства, то секретар зателефонувала керівнику підприємства та повідомила про вказані обставини. Прізвищем секретаря ОСОБА_14. не цікавився.

Отже, як з'ясовано з пояснень свідка ОСОБА_14 саме він вручав запит про надання документів, ОСОБА_2 при цьому не був присутній, доказів на спростування вищезазначених обставин матеріали справи не містять, а відповідачем до суду не надано.

При цьому, як вбачається з листа заступника начальника Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 від 01.02.2019 року № 17а-з/119-67/02, 03.04.2018 року ОСОБА_2, безпосередньо виконуючи свої функціональні обов'язки, проводив слідчі дії та планував їх проведення у кримінальних провадженнях, досудове слідство у яких він здійснював на той час. Так, 03.04.2018 слідчим допитано у якості свідків 3 особи у кримінальному провадженні № 000366 від 19.01.2018, окрім цього складені 3 клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів по кримінальному провадженню №0001070 від 23.08.2017, відповідно підписані в Харківській місцевій прокуратурі №4 та із зареєстрованими супровідними листами ( вих. №№ 12921, 12922, 12923 від 03.04.2018) направлені до Московського районного суду м. Харкова.

Натомість судом встановлено, що 03.04.2018 року ОСОБА_2 проводив слідчі дії в межах виконання своїх функціональних обов'язків.

Інших доказів, які підтверджували факт виходу ОСОБА_2 03.04.2018 року за межі Московського ВП ГУНП в Харківській області з метою виконання службових обов'язків та особистого вручення ОСОБА_6 повістки про виклик, у висновку службового розслідування не зафіксовано та не встановлено, як не встановлено і інших підстав, які б свідчили про порушення ОСОБА_2 службової дисципліни чи неналежного виконання службових обов'язків.

При цьому, суд зазначає, що збирання доказів відноситься до процедури доказування, що відноситься до повноважень, зокрема, слідчого.

Так, відповідно до вимог ст. 92 КПК України, обов'язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно приписів ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, процедура формування запиту про надання документів та повісток про виклик на допит в якості свідка, входить до безпосередніх обов'язків слідчого, що вчинюється ним в процесі доказування.

При цьому, як у висновку службового розслідування, так і у відзиві відповідача на позов, не вказано чітких норм чинного законодавства, які б забороняли слідчому особисто вручати запит про надання інформації та повістки про виклик.

Водночас, відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію по справі та порушення слідчим ОСОБА_21. порядку вручення/надіслання запиту про надання інформації та повістки про виклик громадянину ОСОБА_6 в процесі доказування, не навів суду коректну процедуру такого вручення/надіслання з посиланням на конкретно визначені норми діючого законодавства, що, в свою чергу свідчить про проведення поверхневого, недостатнього дослідження та з`ясування обставин вчинення ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, а жодні докази вини позивача та вчинення ним дисциплінарного проступку як в матеріалах службового розслідування, так і в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Щодо допущення ОСОБА_2 прояву неповаги по відношенню до громадянина ОСОБА_6, то висновок службового розслідування містить лише посилання на те, що ОСОБА_2 не прийняв ОСОБА_6, коли той з'явився до ВП у зазначений у повістці час.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та дослідження вищезазначеного питання матеріали службового розслідування не містять, а відповідачем таких доказів до суду не залучено.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приймає до уваги, що будь-який дисциплінарний проступок має такий склад: суб'єкт (особа, що перебуває у трудових відносинах з установою); об'єктивна сторона (протиправна поведінка, що спричинила негативні наслідки, при цьому обов'язковим є наявність зв'язку між даними факторами); суб'єктивна сторона (вина працівника, тобто психологічне ставлення особи до своєї протиправної поведінки та її негативних наслідків).

Проаналізувавши інформацію викладену у висновку службового розслідування, суд дійшов висновку, що в основу проведеного розслідування закладено тільки письмові пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_10, пояснення начальника відділення СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_16, як безпосереднього керівника позивача, щодо характеристики роботи ОСОБА_2 взагалі взяті не були. Не встановлено, та не опитано інших свідків обставин справи, а саме колег ОСОБА_2, які безпосередньо з ним працювали в квітні 2018 року та, які по своїй суті є незацікавленими особами, в свою чергу дало б змогу об'єктивно оцінити викладені ОСОБА_6, ОСОБА_10 та позивачем обставини справи.

Отже, висновок службового розслідування від 09.08.2018 не містить жодних відомостей про склад дисциплінарного проступку, який інкриміновано ОСОБА_2, а відповідачем не встановлені обставини і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що службове розслідування проведено неналежно, поверхнево та односторонньо, без урахування усіх обставин справи, необхідності досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи, та в супереч вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту, а тому суд приходить до висновку, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності без достатніх на те підстав.

А відтак наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.08.2018 № 968 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області" підлягає скасуванню.

Стосовно підстав прийняття спірного наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.08.2018 № 975 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області", відповідно до якого за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 ст. 3 розд. VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, а також п. 1 розд. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706, слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 (0083785) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції, то суд зазначає наступне.

Як вже зазначено судом, діючим, станом на момент прийняття оскаржуваних наказів та судового розгляду адміністративної справи, є Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, який регулює питання дисципліни поліцейських. Згідно з його преамбулою він визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 2 цього Статуту.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

За змістом вказаної статті, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Таким чином, службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника і його ставлення до вчиненого.

Отже, з урахуванням правової позиції, викладеній у постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 року у справі № 21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували накладенню такого стягнення.

Наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція), яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Підпунктом 2.1 Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

У той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з п. 8.7. Інструкції висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Абзац 1 п. 5.4. Інструкції передбачає, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.208 року до ГУНП в Харківській області з Харківського управління ДВБ НП України надійшов лист Харківського управління ДВБ НП України від 04.06.2018 року № 190/42-20/02-2018, в якому повідомлено, що у провадженні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001331 від 17.11.2017 за підозрою ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвал слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова було проведено обшуки за місцями фактичного мешкання ОСОБА_17 та ОСОБА_14, а також у автомобілях, які перебувають в їх користуванні, в результаті чого були виявлені та вилучені службові документи, які стосуються службової діяльності слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2, у тому числі безпосередньо виконані від його імені, а саме запити суб'єктам господарської діяльності про надання документів, відповіді на вказані запити, повістки про виклик громадян для допиту у кримінальних провадженнях, які перебувають в його провадженні, а також корінці про виклик, які отримали громадяни. З метою перевірки фактів порушення законодавства України під час здійснення службової діяльності з доку слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2, висловлено прохання провести службове розслідування за вказаним фактом (т.1 а.с. 93).

Наказом ГУНП в Харківській області від 12.06.2018 року № 980, для встановлення наявності або відсутності в діях підполковника ОСОБА_2 фактів порушення службової дисципліни, причин та умов, що передували вчиненню ним вищезазначених дій або сприяли та спонукали до цього, забезпечення повного, усебічного і об'єктивного дослідження обставин події та з урахуванням вимог п. 2.1 та 2.2.20 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073, призначено службове розслідування за відомостями, викладеними в листі Харківського управління ДВБ НП України. Проведення службового розслідування доручити старшому інспекторові ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7, старшому слідчому в ОВС ОМВ СУ ГУНП в Харківській області підполковнику поліції ОСОБА_1 із залученням (за згодою) старшого оперуповноваженого Харківського управління ДВБ НП України майора поліції ОСОБА_8 (т.1 а.с. 91).

10.07.2018 року старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 на ім'я начальника ГУНП в Харківській області генералу поліції третього рангу ОСОБА_5 сформовано в рапорт, в якому повідомлено, що з метою отримання інформації, щодо документів вилучених під час обшуку, а також відомостей щодо осіб, яким вказані документи були адресовані до прокуратури Харківської області направлено відповідний запит від 06.07.2018 № 4598/119/05/12-2018.

Враховуючи те, що на даний час прокуратурою Харківської області запит не розглянуто, а вказана інформація необхідна для встановлення можливих порушень службової дисципліни з боку підполковника поліції ОСОБА_2, керуючись вимогами п. 5.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, старший інспектор ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 вважав за доцільне продовжити термін проведення службового розслідування на один місяць, тобто до 12.08.2018 (т.1 а.с. 94).

10.08.2018 року начальником ГУНП в Харківській області генералу поліції третього рангу ОСОБА_5 затверджено висновок службового розслідування за фактами, викладеними в листі Харківського управління ДВБ Національної поліції України.

Так, як вбачається зі змісту висновку службового розслідування, у ході проведення службового розслідування від старшого оперуповноваженого Харківського управління ДВБ НП ОСОБА_8 отримана інформація про те, що службові документи, складені від імені слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2, стосувалися проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0004513.

Старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_1 було вивчено матеріали кримінального провадження № 0004513 від 19.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за результатами чого було складено довідку від 27.06.2018 № 14991/119-24/2018.

Відповідно до даної довідки встановлено, що вказане кримінальне провадження розпочато на підставі заяви голови ревізійної комісії ОК «ГБК «Тимуровець» ОСОБА_18, адресованої до прокуратури Московського району, про те, що 11.07.2017 ревізійною комісією ОК «ГБК «Тимуровець» проведено перевірку фінансово-господарської діяльності кооперативу за період з 01.01.2016 по 31.12.2016. Відповідно до акту ревізії від 11.07.2017 встановлено нестачу грошових коштів в касі кооперативу на загальну суму 248206, 62 грн.

19.07.2017 за вказаним фактом слідчим відділом Московського ВП ГУНП в Харківській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0004513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудове розслідування в указаному кримінальному провадженні здійснюється слідчим СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2

З пояснень ОСОБА_2 наданих за фактом виявлення та вилучення службових документів, вбачається, що декілька разів ОСОБА_19 та ОСОБА_13 на своїх автомобілях його підвозили, та він можливо забув указані документи в одного із них в машині. Це могло бути приблизно лютому - квітні поточного року. Він декілька разів телефонував ОСОБА_19 і ОСОБА_13 та просив подивитися, чи не знаходили вони його документи. Вони обіцяли подивитися та передзвонити, але до теперішнього часу не передзвонили. Крім цього, він телефонував та запитував і інших працівників поліції, які його підвозили та які заходили до його кабінету і могли випадково взяти його документи разом зі своїми речами.

Опитана в рамках службового розслідування начальник відділення СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_16 пояснила, що про вилучені документи ОСОБА_2 дізналася від працівників ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області. Про те, які саме документи було вилучено, їй не відомо. Крім цього, вона вказала, що пам'ятає випадок, коли ОСОБА_2 питав її про те, чи не перебували у неї в кабінеті його документи. Які саме, ОСОБА_16, не уточнювала та, коли це було, не пам'ятає.

З огляду на зазначене, комісія дійшла висновку, що слідчий СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_2 проявив себе не професійно, що виразилось у неодноразовій втраті службової документації. Разом з тим, неодноразова втрата процесуальних документів могла призвести до розголошення відомостей, отриманих у ході досудового розслідування.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.08.2018 № 975 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області", за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 ст. 3 розд. VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, а також п. 1 розд. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706, слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 (0083785) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Як встановлено під час розгляду справи, фактичною підставою для притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби слугував факт втрати службових документів, тобто недбалість по відношенню до своїх службових обов'язків.

При цьому, представник відповідача не надав до суду пояснень та відповідних доказів на підтвердження з'ясування переліку конкретних службових документів (назва, дата, номер, підпис особи, яка їх сформувала та кому вони були адресовані), які були втрачені ОСОБА_2, що в свою чергу, слугувало підставою для проведення службового розслідування відносно позивача.

Водночас, представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що службового розслідування по факту відсутності втрачених документів в оригіналі, які ніби-то були втрачені ОСОБА_2, проведено не було, як не було і проведено перевірки щодо факту вилучення оригіналів службових документів, тобто взагалі факт вилучення службових документів під час проведення службового розслідування щодо ОСОБА_2 також встановлено не було.

Суд зазначає, що з метою достеменного з'ясування того, які саме службові документи були втрачені ОСОБА_2 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі № 2040/7660/18 витребувано у другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області інформацію, в якій зазначити чи містяться в матеріалах кримінального провадження № 0001331 виявлені та вилучені службові документи, які стосуються службової діяльності слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2, у тому числі безпосередньо виконані від його імені, а саме запити суб'єктам господарської діяльності про надання документів, відповіді на вказані запити, повістки про виклик громадян для допиту у кримінальних провадженнях, які перебувають в його провадженні, а також корінці про виклик, які отримали громадяни. Зобов'язано другий слідчий відділ слідчого управління прокуратури Харківської області надати належним чином засвідчені копії службових документів, які стосуються службової діяльності слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2, у тому числі безпосередньо виконані від його імені, а саме запити суб'єктам господарської діяльності про надання документів, відповіді на вказані запити, повістки про виклик громадян для допиту у кримінальних провадженнях, які перебувають в його провадженні, а також корінці про виклик, які отримали громадяни, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0001331. У разі неможливості виконання вимог суду, надати відповідні письмові пояснення із зазначенням поважним причин, які унеможливлюють виконання вимог суду.

Листом від 14.01.2019 року № 17/2-27 (вх. № 01-26/2644/19 від 15.01.2019 року) Прокуратура Харківської області направила належним чином завірені копії службових документів, які стосуються службової діяльності Слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2, та які були вилучені у ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001331.

При цьому, Прокуратурою Харківської області всупереч вимог суду, не надано до суду інформацію, в якій необхідно було зазначити чи містились в матеріалах кримінального провадження № 0001331 виявлені та вилучені службові документи, які були втрачені ОСОБА_2

Окремо суд звертає увагу, що в листі Харківського управління ДВБ НП України від 04.06.2018 року № 190/42-20/02-2018, за відомостями в якому призначено службове розслідування щодо ОСОБА_2, не зазначено в рамках якого саме кримінального провадження сформовано службові документи, які стосуються службової діяльності слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2

Натомість під час формування висновку службового розслідування щодо ОСОБА_2 досліджувався процес здійснення слідчих дій ОСОБА_2 в рамках саме кримінального провадження № 0004513.

В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити суду, на підставі чого під час проведення службового розслідування щодо втрати ОСОБА_2 службових документів надавалась оцінка слідчим діям ОСОБА_2 лише щодо кримінального провадження № 0004513, у той час як в листі Харківського управління ДВБ НП України від 04.06.2018 року № 190/42-20/02-2018 не зроблено вказівку на те, що знайдені службові документи були сформовані ОСОБА_2 саме в рамках кримінального провадження № 0004513, зважаючи також на те, що службова діяльність ОСОБА_20 не обмежувалась лише вчиненням слідчих дій щодо вищезазначеного кримінального провадження.

Інших доказів, які б вказували на доведеність факту втрати ОСОБА_2 конкретного переліку службових документів, матеріали службового розслідування не містять. Відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення суб'єктами владних повноважень дій з метою достеменного з'ясування чіткого переліку службових документів, які були втрачені. Натомість, комісія обмежилась лише констатацією факту, що досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0004513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України здійснюється слідчим СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що комісією під час службового розслідування за фактами, викладеними в листі Харківського управління ДВБ НП України від 04.06.2018 року № 190/42-20/02-2018 не доведено належними та допустимим доказати факту невиконання чи неналежного виконання ОСОБА_2 службової дисципліни, тобто самого факту наявності дисциплінарного проступку, який є підставою для дисциплінарної відповідальності.

При цьому, суд враховує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до частин 10, 15 статті 14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні, а до суду відповідачем не надані належні та допустимі докази врахування вищезазначених критеріїв при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення, неможливості застосування інших заходів дисциплінарного впливу та необхідності застосування крайнього виду дисциплінарного стягнення, а саме, звільнення зі служби в поліції.

Аналогічна позиція щодо обґрунтування виду дисциплінарного покарання викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року (справа №21-1288а15) та від 20 жовтня 2015 року (справа №21-2103а15), та крім того зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Отже, дослідивши висновок службового розслідування від 10.08.2018, суд зазначає, що останній не містить виключно фактичних даних, які б свідчили про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією порушника дисципліни, а також відомостей про місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи та їх наслідками, умов, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього, обставин, що пом'якшують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Стосовно висновку комісії щодо недотримання ОСОБА_2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, то суд зазначає наступне (т.1 зворотній бік а.с. 107).

В силу положень ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Аналіз тексту Присяги поліцейського є підставою для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", Законом України "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо.

Однак, у висновку службового розслідування від 10.08.2019 року не конкретизовано в чому саме виразилось порушення ОСОБА_2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, та яка саме поведінка/вчинений проступок ОСОБА_21, як працівника поліції, порушує закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, враховуючи те, що працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

При цьому, матеріали службового розслідування не містять, а відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції по справі не надано до суду доказів того, що позивачем, як працівником поліції, дискредитовано авторитет поліції як у службовому, так і повсякденному житті, а правовою поведінкою позивача та його правовою культурою порушено довіру та повагу до органів поліції, що могло б свідчити про недотримання позивачем вимог пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому суд врахував, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи те, що комісією не доведено ані факту вчинення ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, ані його крайньої ступені тяжкості чи заподіяння ним неповоротної шкоди, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували скоєння ОСОБА_2 вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, вчинення ним будь-яких дій проти інтересів служби, або дій, які суперечать покладеним на нього обов'язкам, підривають довіру до нього як носія влади чи що призводять до приниження відповідного органу внутрішніх справ, то суд приходить до висновку, що спірний наказ від 17.08.2018 року № 975 винесено без урахуванням усіх обставин, що мають значення для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також не містить достатніх доказів вчинення останнім дисциплінарного проступку.

Враховуючи викладене, на підставі встановлених під час судового розгляду справи фактів та обставин, беручи до уваги, що мотиви та докази відповідача не дають підстав для висновків, які б спростовували доводи позивача, а позивачем доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося за відсутності правових підстав, а відтак наказ ГУНП в Харківській області від 17.08.2018 року № 975 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області" підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на пункт 3 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, суд перевіряє обґрунтованість оскарженого рішення (наказу) відповідача.

Враховуючи, що відповідачем в ході судового розгляду справи не надано до суду документального підтвердження наявності підстав для застосування до позивача заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби в поліції та не надано доказів на підтвердження законності оскаржуваного наказу про звільнення, суд вважає, що наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.08.2018 № 234 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується реалізації дисциплінарного стягнення шляхом звільнення підполковника поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.6 ч.1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» також підлягає скасуванню, як такий, що прийнятий на підставі та на виконання наказу ГУНП в Харківській області від 17.08.2018 року № 975 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області", який визнаний судом протиправним та скасований.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Оскільки суд вважає протиправним звільнення позивача зі служби в поліції, то позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений.

Відповідно до частин другої, третьої статті 77 Закон № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.08.2018 № 234 о/с «По особовому складу» ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції з 28.08.2018 року. Оскільки день звільнення (28.08.2018) є останнім днем служби, позивач підлягає поновленню на службі з 28.08.2018.

Щодо позовних вимог про поновлення ОСОБА_2 в органах поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Х/о з 28.08.2018, то суд зазначає наступне.

Так, згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постановах від 28.10.2014 р. та від 04.11.2014 р. у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Іншого способу порушеного права у спорах про незаконне звільнення, аніж поновлення на посаді відповідного органу (установи, підприємства, організації), чинне законодавство не передбачає.

Для вирішення спору та оцінки оскаржуваного рішення суд також враховує вимоги Європейської соціальної хартії, обов'язок з дотримання якої Україна взяла на себе відповідно до закону України від 14 вересня 2006 року № 137-V "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" та якої не дотримався відповідач.

Україна взяла на себе зобов'язання вважати обов'язковими для України такі статті та пункти частини II Хартії: - пункти 1 (визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов'язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості), 2 (ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає), 3 (створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування), 4 (забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм) статті 1 "Право на працю".

Виходячи з наведеного, суд згідно положень ст. 7 КАС України застосовує до спірних правовідносин положення КЗпП України, якими вказані питання врегульовані.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст.43 Конституції України дає підстави зробити висновок, що за змістом ч.1 ст.235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Також, позивач повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, а саме судом.

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, суд вважає, що відповідач звільнив позивача без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень статті 235 КЗпП України зобов'язаний поновити його на попередній посаді, з огляду на що суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині поновлення підполковника поліції ОСОБА_2 (0083785) в органах Національної поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області з 28.08.2018року.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду про поновлення ОСОБА_2 (0083785) в органах Національної поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

За приписами ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 року по 04.02.2019 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, оскільки відповідачем не доведено правомірність звільнення позивача зі служби в поліції з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби, - виконуються негайно.

Беручи до уваги наведену процесуальну норму, суд вважає, що рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць та поновлення на посаді позивача, підлягають негайному виконанню.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.08.2018 № 968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області», згідно з яким за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п. 1. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.1 та 6 ст. 3 VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, а також п. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, підполковника поліції ОСОБА_2 (0083785), слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

Визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.08.2018 № 975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області», відповідно до якого за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6 ст. 3 розд. VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, а також п. 1 розд. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706, слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 (0083785) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.08.2018 № 234 о/с про звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_2 (0083785), слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.08.2018 № 975).

Поновити підполковника поліції ОСОБА_2 (0083785) в органах Національної поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області з 28.08.2018року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 року по 04.02.2019 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення підполковника поліції ОСОБА_2 в органах Національної поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області з 28.08.2018року.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 року по 04.02.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 лютого 2019 року.

Суддя Горшкова О.О.