Справа № 160/8725/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Справа № 160/8725/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просила: визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні їй пенсії з 06 липня 2018 року та зобов`язати відповідача включити до стажу, що дає право на призначення їй пенсії періоди зайняття підприємницькою діяльністю, а саме з 16.07.1993 року по 01.01.1998 року, з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року та з 01.09.2003 року по 30.09.2003 року; зобов`язати відповідача повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 06.07.2018 року, з урахуванням висновків суду, та призначити і виплачувати їй в порядку ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсію за віком з 06.07.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулася до відповідача із заявою та всіма необхідними документами для призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Але відповідачем не зараховано до її страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: з 16.07.1993 року по 01.01.1998 року, з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року та з 01.09.2003 року по 30.09.2003 року, оскільки відповідно до п.3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджується довідкою про реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності; з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у звязку з чим вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 26.11.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні за статтею 263 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
До суду 12.12.2018 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що надана відповідачем відмова є обґрунтованою та прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки документів, які б підтверджували сплату страхового внеску приватним підприємцем ОСОБА_1 у період з 16.07.1993 р. ро 01.01.1998 р., немає. Запитами №834/03/23 від 21.11.2017 року та №150/03.6-13 від 0708.2018 року орган ПФУ звертався до Державної податкової інспекції у Соборному районі м.Дніпра щодо надання інформації, на якій системі оподаткування знаходилась приватний підприємець ОСОБА_1, в період з 16.07.1993 р. по 31.12.2003 р. та чи сплачувались податки, якщо так, то в якому розмірі, проте відповідей отримано не було, а отже відсутні підстави для зарахування вказаного періоду. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
До суду 18.12.2018 року від позивача надійшла заява, в якій вона фактично просила суд позов задовольнити з викладених у ній підстав.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач звернулася із відповідною заявою від 06 липня 2018 року до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком.
Своїм листом №144/03.6-13 відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки пенсійний фонд не зарахував до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю позивача, а саме період: з 16.07.1993 року по 01.01.1998 року, з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року та з 01.09.2003 року по 30.09.2003 року.
Судом встановлено, що у своїх відповідях відповідачем на звернення позивача зазначалося, що за умовним розрахунком загальний страховий стаж для визначення права на пенсію становить 20 років 4 місяці 5 днів, для розрахунку пенсії - 15 років 11 місяців 5 днів. Стаж для права на пенсію включає наступні періоди: з 26.09.1977 р. по 30.10.1978 р.; з 18.12.1978 р. по 30.03.1990 р.; з 17.08.1990 р. по 03.12.1990 р.; з 01.01.1998 р. по 30.06.2000 р.; з 01.07.2000 р. по 31.12.2001 р.; з 01.10.2002 р. по 31.12.2002 р.; з 01.03.2006 р. по 30.04.2006 р.; з 01.04.2010 р. по 30.06.2010 р.; з 01.07.2010 р. по 31.12.2010 р.; з 01.08.2014 р. по 31.12.2016 р.; з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. Та повідомлено, що 29.12.2017 року управлінням пенсійного фонду було направлено запит до Державної податкової інспекції в Соборному районі м.Дніпра, для отримання довідки на якій системі оподаткування перебувала позивач у періоди з 16.07.1993 по 31.12.2003 років, оскільки цей період документально не підтверджений.
Згідно з ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
За змістом ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчисляється територіальним органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Так, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами, в яких просила визнати право на призначення пенсії за віком та визнати страховий стаж згідно чинного законодавства, проте відповідач посилаючись на відсутність відповіді на його запит до органів ДФС щодо підтвердження довідки про систему оподаткування, на якій знаходилась позивачка у період з 16.07.1993 р по 31.12.2003 року, а тому до пенсійного віку не зараховані періоди з 16.07.1993 року по 01.01.1998 року, з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року та з 01.09.2003 року по 30.09.2003 року.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Крім того, ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначено, що саме Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, повязані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове Державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно пункту «а» частини 3 статті 56 Закону «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Порядок сплати страхових внесків визначено постановою Верховної Ради України від 17.06.1993 р. 3290-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 17.06.1993 р.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, з 01.07.2000 року підтверджується даними персоніфікованого обліку.
Періоди здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування до 01.07.2000 року зараховується до страхового стажу за умови надання документів про сплату страхових внесків.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку або патентом про сплату фіксованого розміру податку з доходів громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року - даними персоніфікованого обліку за інформацію відділу персоніфікованого обліку.
Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і, на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 р. зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01.07.2000 р. зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.
Відповідно до п.3.1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (Розділ XV Закону України № 1058-ІV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 р. (набрав чинності з 11.10.2017 року) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26цього Закону включаються періоди:
1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як субєкта підприємницької діяльності.
Так, на підтвердження страхового стажу, матеріали справи містять, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця №542893, патент серія ПАВ № 314392 з 01.03.2003 року по 31.03.2003 року з продовження на період з 01.04.2003 року по 30.04.2003 року, з 01.05.2003 року по 31.05.2003 року, та з 01.06.2003 року по 30.06.2003 року, відповідно до якого позивач займалася роздрібною торгівлею та сплачувала фіксовану плату прибуткового податку у розмірі 80 грн. Патент серія ПАВ № 314930 за період з 01.09.2003 року по 30.09.2003 року, відповідно до якого позивач займалася роздрібною торгівлею та сплачувала фіксовану плату прибуткового податку у розмірі 70 грн.
Крім того, позивачем надано довідку від 05.12.2018 року про результати документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 10.01.2017 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 10.01.2017 року, згідно з висновками якої, перевіркою пунктів №1.1-1.19., 2.-2.1, 3, 4, 5 програми перевірки порушень не встановлено.
За таких обставин, враховуючи той факт, що довідкою ГУ ДФС України у Дніпропетровській області встановлено факт перебування позивача на податковому обліку з 16.06.1993 року по 27.12.2017 року, та наданих документів, які підтверджують здійснення нею господарської діяльності, суд вважає, що твердження відповідача, щодо не отримання відомостей, щодо сплати позивачем страхових виплат, не може бути підставою, для не зарахування до страхового стажу відповідних періодів.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом та право на їх отримання гарантовано законом.
Частиною 2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Так, відповідачем не надано до суду підтверджень застосування до позивача фінансових санкцій за не сплату або не своєчасну сплату страхових внесків у спірних періодах.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає за можливе визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні позивачу пенсії з 06 липня 2018 року та включити до стажу, що дає право на призначення їй пенсії періоди зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: з 16.07.1993 року по 01.01.1998 року, з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року, з 01.09.2003 року по 30.09.2003 року та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 06.07.2018 року, з урахуванням висновків суду.
Суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про зобов`язання відповідача призначити і виплачувати позивачу в порядку ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсію за віком з 06.07.2018 року, оскільки згідно з вимогами ст.58 Закону №1058 Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Крім того, дана позовна вимога є передчасною до розгляду заяви позивача про призначення їй пенсії за віком від 06.07.2018 року, з урахуванням висновків суду.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в сумі 352,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 263 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії з 06 липня 2018 року та включити до стажу, що дає право на призначення їй пенсії періоди зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: з 16.07.1993 року по 01.01.1998 року, з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року, з 01.09.2003 року по 30.09.2003 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.07.2018 року, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позову відмовити.
Присудити з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 704,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.