Справа № 800/306/17 (9991/114/11)
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 лютого 2019 року

м.Київ

справа №800/306/17 (9991/114/11)

адміністративне провадження №А/9901/3/18, А/9901/130/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.

за участю:

секретаря судового засідання Вітковської К.М.,

представника третьої особи: Русакової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року та ухвали про роз'яснення Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі №800/306/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вищої ради правосуддя, про визнання незаконною постанови,

УСТАНОВИВ:

У липні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати незаконною постанову Верховної Ради України від 23 грудня 2010 року №2867-VI "Про звільнення суддів" в частині звільнення його з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду у зв'язку з порушенням присяги.

Постановою Вищого адміністративного суду від 05 липня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням Вищого адміністративного суду України, позивач подав заяву проти України до Європейського суду з прав людини, в якій, посилаючись на порушення статей 6 та 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, скаржився на те, що провадження стосовно його звільнення було несправедливим та суперечило принципу незалежного і безстороннього суду.

З огляду на схожість заяви позивача з іншими заявами, поданими до Суду громадянами України, які раніше обіймали посади суддів національних судів, усі ці заяви були об'єднані відповідно до пункту 1 Правила 42 Регламенту Суду.

19 січня 2017 року Суд ухвалив рішення у справі "Куликов та інші проти України", зокрема, і за заявою позивача №78241/11, яким визнав, що Україна порушила стосовно позивача: пункт 1 статті 6 Конвенції у зв'язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності суду та статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

Рішення Суду набуло статусу остаточного 19 квітня 2017 року.

В подальшому, ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від Вищого адміністративного суду від 05 липня 2011 року з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Постановою Верховного Суду України від 3 липня 2017 року заяву ОСОБА_2 було задоволено частково, постанову Вищого адміністративного суду України від 5 липня 2011 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи позивач позовні вимоги уточнив та просив визнати незаконною, протиправною та нечинною постанову Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 23 грудня 2010 року № 2867-УІ в частині його звільнення з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду у зв'язку з порушенням присяги судді.

За результатами нового розгляду справи 13 листопада 2017 року Вищим адміністративним судом України було ухвалено постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано незаконною постанову Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 23 грудня 2010 року № 2867-УІ в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду в порядку п. 5 ч. 5 ст. 126 Конституції України, у зв'язку з порушенням присяги судді. В задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_2 та Верховної Ради України про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 13 листопада 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2018 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року, роз'яснено, що постанова Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 23 грудня 2010 року №2867-УІ в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду вважається незаконною з моменту її прийняття.

01 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся із черговою заявою про роз'яснення вищеозначених постанови та ухвали Верховного Суду, в якій просить роз'яснити з якої дати постанова Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 23 грудня 2010 року №2867-УІ в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду вважається нечинною.

Заява вмотивована тим, що незважаючи на відмову у задоволенні в частині позовних вимог про визнання вищеозначеної постанови Верховної Ради України нечинною, незаконне рішення апріорі не може бути чинним, а тому вважає, що рішення суду потребує додаткового роз'яснення.

Заслухавши пояснення представника третьої осіб, який з'явився у судове засідання, перевіривши доводи заяви про роз'яснення судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, роз'яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

При цьому, роз'яснені можуть бути виключно рішення, які підлягають виконанню.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2, він просить пояснити з якої дати постанову Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 23 грудня 2010 року №2867-VІ в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду слід вважати нечинною.

В свою чергу, постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року, за результатами розгляду справи №800/306/17, постанова Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 23 грудня 2010 року №2867-VІ в означеній вище частині нечинною не визнавалась.

Навпаки, у вищеозначеному судовому рішенні наведено мотиви та обґрунтування щодо неналежності обраного позивачем способу захисту порушених прав та відсутність підстав до визнання постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 23 грудня 2010 року №2867-VІ нечинною.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року, з наведених у ній мотивів.

Так не само не підлягає роз'ясненню і ухвала Верховного Суду від 21 грудня 2018 року, оскільки вказана ухвала була постановлена за результатами розгляду попередньої заяви ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року, тобто вказана ухвала є процесуальним рішенням, яке не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 246, 344, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року та ухвали Верховного Суду про роз'яснення від 21 грудня 2018 року у справі №800/306/17.

Ухвала набирає законної сили в день постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: І. Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець

Повний текст ухвали виготовлено 11 лютого 2019 року.