Справа № 460/3061/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
03 січня 2019 року м. Рівне №460/3061/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1 , відповідача: представник Кухарець М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_2
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
визнання протиправною та скасування вимоги, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою від 12.12.2018 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-15730-17 від 09.11.2018. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.01.2019.

В судовому засіданні 03.01.2019 проголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою, відповіддю на відзив та усними поясненнями представника в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що в адвокатська діяльність ОСОБА_2 з 31.07.2015 була зупинена на підставі його заяви, оскільки 19.03.2014 він був призваний в Збройні Сили України на підставі Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 "Про часткову мобілізацію", а 07.03.2015 уклав контракт про проходження військової служби. На даний час ОСОБА_2 проходить військову службу по контракту. За наведених обставин, починаючи з 31.07.2015 жодних підстав для нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не було. Відповідно до цього, вимога про сплату боргу №Ф-15730-17 від 09.11.2018, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 7365,54 грн., є протиправною.

Згідно з відзивом на позов та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, відповідач позов не визнає. Суть заперечень зводиться до того, що відповідно до положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальне обов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осбі та фізичних осіб-підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою. Відповідно до розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24.11.2014, у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до цього Порядку та копії таких документів: розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те засновницькими документами про ліквідацію; розпорядчого документа про утворення ліквідаційної комісії; розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи. У разі отримання заяви від платника єдиного внеску про зняття з обліку контролюючий орган повідомляє Пенсійний фонд України та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування про прийняття рішення платником щодо зняття з обліку. Відповідні органи Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом десяти календарних днів з дня отримання інформації про прийняття рішення платником щодо зняття з обліку надають відповідному контролюючому органу довідку про наявність або відсутність заборгованості зі сплати страхових коштів за формою № 8-СК згідно з додатком 6 до цього Порядку. Отримавши заяву за формою № 7-ЄСВ, контролюючий орган проводить передбачену законодавством перевірку щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску. Платник єдиного внеску здійснює остаточні розрахунки з контролюючим органом. У разі ненадання органами Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування довідок за формою № 8-СК у зазначений строк або у разі встановлення заборгованості платника єдиного внеску, який знімається з обліку, контролюючий орган складає довідку про стан розрахунків за платежами до контролюючого органу, Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою № 9-ЄСВ згідно з додатком 7 до цього Порядку, яку надсилає (видає) платнику єдиного внеску чи уповноваженій особі платника. Після проведення остаточного розрахунку платником єдиного внеску контролюючий орган знімає його з обліку та вносить відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку. Так як позивач подав заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ лише 19.12.2018, то йому правомірно було визначено суму грошового зобов`язання з ЄСВ, до вказаної дати, і підставно виставлено вимогу про сплату боргу №Ф-15730-17 від 09.11.2018.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 30.12.2011 ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю за №877.

Відповідно до поданої ним заяви, його адвокатська діяльність з 31.07.2015 була зупинена. Відомості про це внесені до Єдиного реєстру адвокатів України (а.с.11).

19.03.2014 позивач був призваний в Збройні Сили України на підставі Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 "Про часткову мобілізацію". 07.03.2015 позивач уклав контракт про проходження військової служби і проходить військову службу по даний час (а.с.14). Рівненський військовий комісаріат довідкою про доходи підтвердив нарахування позивачу доходу за період січень 2017 листопад 2018 та сплату ЄСВ за нього за даний період в повному обсязі (а.с.15-20).

Головне управління ДФС у Рівненській області 09.11.2018 виставило позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15730-17, якою повідомило, що станом на 31.10.2018 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 7365,54 грн. (а.с.12).

Вважаючи вказану вимогу протиправною, звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Крім цього, судом встановлено, що 19.12.2018 позивач подав до Березнівського відділення Рівненської ОДПІ заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску (форми №7-ЄСВ) і заяву про припинення платника податків (форми №8-ОПП), та заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків (форми №8-ОПП) (а.с.29-31).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, самозайнята особа це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. В свою чергу, незалежна професійна діяльність це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 3 цієї ж частини, застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування .

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 (база нарахування єдиного внеску), єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності.

Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012, згідно із статті 13 якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 вказаного Закону, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

За пунктом 1 частини третьої цієї статті, в такому випадку право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

В свою чергу, підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, встановлені статтею 32 цього Закону.

Виходячи зі змісту частин п`ятої, шостої статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (ч.1 ст.17 Закону).

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Вказані обставини вказують на те, що поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак суд дійшов висновку про те, що дія розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24.11.2014, який регулює особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними наслідками і обов`язками, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, право ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю зупинено з 31.07.2015 на підставі заяви позивача.

Відповідно до цього, з 31.07.2015 позивач не здійснював адвокатської діяльності та не отримував дохід від такої діяльності, і не міг здійснювати і отримувати.

Таким чином у позивача з 31.07.2015 не було обов`язку сплачувати єдиний внесок у як самозайнятою особою, у розумінні законодавства про зайнятість населення.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.11.2018 по справі №820/1538/17.

За наведених обставин, нарахування ОСОБА_2 єдиного внеску в сумі 7365,54 грн. за період, коли адвокатську діяльність позивача було зупинено, є протиправним.

Більше того, судом встановлено, що у вказаний період часу ЄСВ за позивач сплачувала військова установа, позаяк з 07.03.2015 ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом.

За наведеного вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Рівненській області №Ф-15730-17 від 09.11.2018 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача, а відтак підлягає до скасування.

Правові підстави для застосування положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших витрат не надавав.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області від 09.11.2018 за №ф-15730-17, згідно якої заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31.10.2018 ОСОБА_2 становить 7365,54 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 14 січня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.