Справа № 182/6125/18(2-а/0182/114/2018)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 182/6125/18(2-а/0182/114/2018)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головне управління ДФС у Дніпропетровській області

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення від 06 липня 2018 року №195 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 680 (шістсот вісімдесят» грн. за порушення ст.164-1, ч.1 ст. 165-1 КУпАП.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції Головне управління ДФС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, обґрунтованістю винесеної Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також належним сповіщенням позивача про дату розгляду адміністративної справи. Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно стягнуто з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області суму судового збору, з огляду на те, що у справах з приводу оскарження постанов про накладення штрафу за адміністративне правопорушення судовий збір не сплачується.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, інші сторони до суду не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що 06 липня 2018 року заступником начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Сікіріною І.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №195, якою встановлено неналежне ведення обліку доходів і витрат та порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680,00 грн. за порушення ст.164-1, ч.1 ст.165-1 КУпАП.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 164-1 КУпАП неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі від п'яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 165-1 КУпАП неподання, несвоєчасне подання звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з'ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КпАП України визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Пунктами 12-15 розділу 2 Інструкції № 566 передбачено, що в разі неможливості складання Протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення Протокол складається в органі доходів і зборів. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується до органу доходів і зборів для складання та підписання Протоколу.

У запрошенні зазначаються дата, час та місце складання Протоколу.

Запрошення вважається належним чином врученим, якщо воно надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто такій особі.

У разі неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у визначений у запрошенні час складається акт довільної форми, який засвідчує факт такої неявки. Акт підписується не менш як трьома посадовими особами контролюючого органу та реєструється у журналі реєстрації актів, що засвідчують факт неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Протокол в день складання реєструється посадовою особою органу доходів і зборів в Журналі реєстрації протоколів та постанов про адміністративні правопорушення та не пізніше наступного робочого дня відомості вносяться до відповідної інформаційної системи.

До Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом'якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності).

У ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналогічні правові приписи закріплені в пункті 4 розділу ІІІ Інструкції № 566.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка, окрім іншого, передбачає обов'язок контролюючого органу забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав підконтрольного суб'єкта та належне оформлення відповідної документальної бази.

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2018р. відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України ОСОБА_1 відповідачем було направлено повідомлення № 37468/10/04-36-13-05, яке містить запрошення для підписання протоколу про адміністративне правопорушення та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення. (а.с.204)

Зазначене повідомлення позивачем отримано лише 03 серпня 2018 року. (а.с. 204, звор. бік)

05 липня 2018 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Гураєвою М.О. складено протоколи про адміністративне правопорушення №195 та №196, якими встановлено вчинення позивачем правопорушення, відповідальністю за які передбачена ст.164-1, ч.1 ст.165-1 КУпАП.

У вказаних протоколах, зокрема, зазначається, що «особу повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 06 липня 2018 року у приміщенні ГУ ДФС у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, поверх 4, кімн. 427 о 15:00 год.

Водночас підпис позивача або її уповноваженого представника, підписи свідків, понятих та відомості про них, відомості про надання позивачем пояснень - відсутні.(а.с.206-207). Натомість зазначено про факт неявки платника податків, що засвідчено актом про неявку ФОП ОСОБА_1 від 05 липня 2018 року №34576/04-36-13-05/НОМЕР_1.

Листом від 05 липня 2018 року №38746/10/04-36-13-05 Головне управління ДФС у Дніпропетровській області направило на адресу ОСОБА_1 протоколи №195 та №196 від 05 липня 2018 року. (а.с.208)

Зазначені протоколи були отримані позивачем лише 10 серпня 2018 року. (а.с.208, звор. бік).

06 липня 2018 року відповідачем винесено постанову № 195 про накладення адміністративного стягнення, якою позивача притягнуто до відповідальності за ст.164-1, ч. 1 ст. 165-1 КУпАП у вигляді накладення штрафу 680,00 грн.

Аналізуючи встановлені обставини справи, колегія суддів звертає увагу на те, що безпосередньо позивач не був належним чином повідомлений ані про складання 05 липня 2018 року. протоколів відносно нього, ані про розгляд 06 липня 2018 року відповідної справи про адміністративне правопорушення та винесення спірної постанови про накладення на неї адміністративного стягнення, що є порушенням ст.ст. 254, 256 КУпАП, Інструкції № 566.

При цьому, зазначені обставини вказують на те, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП у відповідача взагалі не було достатніх правових підстав навіть для здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, оскільки зазначеною імперативною нормою прямо передбачено, що під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, позивачу не було забезпечено реальної можливості реалізувати своє право на захист під час адміністративного переслідування, зокрема надати пояснення, викласти заперечення, скористатися послугами адвоката тощо, чим порушено ст. 55 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Отже, відповідачем при винесенні спірної постанови було допущено грубі порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі "Рисовський проти України" (RYSOVSKYY v. UKRAINE), в якому Суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, ані в суді першої інстанції, ані в ході адміністративного провадження відповідачем не було наданою жодних доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним спірної постанови, зокрема в частині щодо дотримання відповідної процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів робить висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог та, відповідно, скасування постанови Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення від 06 липня 2018 року №195 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 680 (шістсот вісімдесят» грн. за порушення ст.164-1, ч.1 ст. 165-1 КУпАП.

Водночас, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції стосовно стягнення з Головного управління ДФС у Дніпропетровській за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

В свою чергу згідно із абз. 2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що даній справі, оскаржується постанова по справі про адміністративне правопорушення, за скарження якою не сплачується судовий збір, інших судових витрат не заявлено, колегія суддів не знаходить підстав для стягнення з Головного управління ДФС у Дніпропетровській за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було вірно досліджено обставини справи та винесено рішення з дотриманням норм матеріального права, однак було невірно застосовано норми процесуального права, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виключивши четвертий абзац резолютивної частини.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року - змінити, виключивши четвертий абзац резолютивної частини.

В решті рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова