Справа № 120/93/19-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

13 лютого 2019 р. Справа № 120/93/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: споживчого товариства "Продторг-К" (22109, Вінницька область, Козятинський район, с. Козятин, вул. Жовтнева, буд. 92, )

до: Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області (22109, Вінницька область, Козятинський район, с. Козятин, вул. Центральна, 96, )

про: визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом споживчого товариства "Продторг-К" (22109, Вінницька область, Козятинський район, с. Козятин, вул. Жовтнева, буд. 92, ) до Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області (22109, Вінницька область, Козятинський район, с. Козятин, вул. Центральна, 96, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на продаж земельної ділянки з цільовим призначенням 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: Вінницька область, Козятинський район, с. Козятин, вул. Жовтнева (Центральна), буд. 92, площею 129,5 кв.м та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та/або проведення експертної грошової оцінки.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, 07.11.2018 СТ "Продторг-К" звернулось до Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області із заявою про купівлю-продаж земельної ділянки з цільовим призначенням 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Однак, всупереч вимогам чинного земельного законодавства України відповідачем за результатами розгляду вказаної заяви рішення не прийнято.

Так, матеріали справи свідчать, що між Козятинським міським споживчим товариством та споживчим товариством "Продторг-К" укладено договір купівлі-продажу від 15.02.2013.

Згідно п. 1 вказаного договору продавець передає у власність покупця нежитлову будівлю кафе-бар, а саме: будівлю кафе-бар літ. "А" з прибудовою літ. "а", загальною площею 129,5 кв.м., основою площею - 83,3 кв.м, що розташована за адресою: Вінницька область, Козятинський район, с. Козятин, вул. Жовтнева, 92.

В подальшому, споживче товариство "Продторг-К" звернулось до Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області із заявою № 7 від 07.11.2018 про купівлю-продаж вказаної земельної ділянки.

Згідно листа Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 13.12.2018 №443/02-11 позивача повідомлено про необхідність подати перелік необхідних документів, укласти договір оренди відповідно до чинного законодавства та відшкодувати збитки, заподіяні територіальній громаді.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого зазначає, що земельна ділянка за адресою: с. Козятин, вул. Центральна, буд. 92 (колишня вул. Жовтнева, 92), на якій розташована будівля кафе-бару з прибудовою та власником якої є СТ "Продторг-К", перебуває у комунальній власності, а не у приватній. Тому право власності на земельні ділянку не переходить до особи, яка набула право власності на будівлі розташовані на ній.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави суду вважати, що спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин.

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до положень ст. 152 Земельного кодексу України власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Варто відзначити, що Верховний Суд України в судових рішеннях від 11.11.2014 р. у справі №21-493а14 та від 09.12.2014 р. у справі №21-308а14, із посиланням на положення ст. 2, 5 Земельного кодексу України зазначив, що орган місцевого самоврядування при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин та при розпорядженні земельними ділянками комунальної власності є вільним у виборі суб'єкта щодо надання земельної ділянки. Позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновок Верховного Суду України, викладений у наведених постановах, фактично зводиться до того, що органи місцевого самоврядування у відносинах розпорядження землями комунальної власності є суб'єктами цивільного права і не здійснюють у цих правовідносинах владних управлінських функцій.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 року у справі № 820/4149/17 (провадження № 11-759апп18) зазначила, що визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Суд наголошує, що спірні правовідносини пов'язані із захистом приватноправового інтересу позивача щодо надання дозволу на продаж земельної ділянки, на якій розташована будівля кафе-бару, яка перебуває в його власності. Отже, в даному спорі наявний приватний інтерес споживчого товариства "Продторг-К".

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

З огляду на наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту приватного права позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 238, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 120/93/19-а за позовом споживчого товариства "Продторг-К" до Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Альчук Максим Петрович