Справа № 1440/2212/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2212/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В. Дата і місце постановлення:14.11.2018р., м.Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді : Бойка А.В.,
суддів: Осіпова Ю.В.,
Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
12.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив зобов`язати відповідача виплатити йому матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі, що не перевищує його місячного забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Апелянт посилається на те, що вказане рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, неповним з`ясуванням судом обставин справи.

Позивач посилається на те, що перерахунок пенсії позивачу здійснювався на підставі норм законодавства, чинних на момент здійснення такого перерахунку.

Апелянт зазначив, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яке відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Крім того, апелянт зазначив, що у 2018 році матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачувалась за умови необхідного фінансування та наявності поважної причини, зазначеної у заяві військовослужбовця. Ним при подачі заяви про виплату зазначеної допомоги було вказано причину її виплати хвороба, пов`язана із проходженням служби, а тому апелянт вважає, що він відноситься до першої черги осіб, з якими необхідно провести розрахунки при звільненні.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року та прийняття нової постанови, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року без змін.

Відповідач зазначив, що виплата матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року здійснюється за рішенням керівника відповідного органу у межах асигнувань. При цьому, граничний обсяг видатків на 2018 рік для виплати вказаної матеріальної допомоги було затверджено командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України 27.07.2018 року, тобто вже після звільнення позивача. Крім того, відповідач вважає, що оскільки вказана матеріальна допомога є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, то її виплата згідно наказу Міністерства оборони України від 15.02.2018 року повинна проводитись в останню чергу і за наявності коштів.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.08.1992 року по 13.05.2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України на різних посадах.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.05.2018 року №184, підполковника ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командувача Сухопутних військ, колишнього військового комісара Центрально-Миколаївського об`єднаного районного військового комісаріату Миколаївської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за станом здоров`я.

07.06.2018 року позивач подав на ім`я військового комісара Миколаївського обласного військового комісаріату рапорт про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Наказом військового комісара Миколаївського обласного військового комісару від 13.06.2018 року №134, підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, а з грошового забезпечення з 13.06.2018 року.

У вказаному наказі зазначено про те, що ОСОБА_1 отримав грошову допомогу на оздоровлення за 2018 рік, матеріальну допомогу для розв`язання соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 за 2017 рік не отримав.

Листом від 14.08.2018 року № 4/5008 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність законних підстав для виплати матеріальної допомоги, з огляду на те, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 15.02.2018 року виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється в останню чергу та за наявності коштів. Також було зазначено, що позивача було виключено зі списків особового складу військового комісаріату та всіх видів забезпечення з 13.06.2018 року, тоді як граничний обсяг видатків для виплати зазначеної допомоги було доведено до Миколаївського обласного військового комісаріату після звільнення позивача, а саме 27.07.2018 року.

Не погоджуючись з вказаною відмовою ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком відповідача, а крім того, зазначив, що до часу звільнення позивача з військової служби були відсутні затверджені обсяги асигнувань на ці цілі, що виключає можливість виплати позивачу вказаної допомоги.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та єдину систему їх соціального та правового захисту регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, зокрема, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктами 7, 8 вказаної постанови передбачено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів. Умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам встановлено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260. Однак, вказаний порядок набрав чинності 20.07.2018 року, тобто після подачі позивачем рапорту про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та після звільнення його з військової служби, а тому не розповсюджується на вказані правовідносини.

Застосуванню в даному випадку підлягає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена наказом Міністерства оборони України № 260 від 11.06.2008 року(яка діяла на момент звільнення позивача з військової служби (втратила чинність лише 20.07.2018 року).

Згідно до п. 33.1 розділу XXXIII вказаної Інструкції, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги (п. 33.2 Інструкції).

При цьому, у п. 33.3 Інструкції визначено, що розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

З метою організації виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» і забезпечення виконання поставлених перед Збройними Силами України завдань, ефективного та економного використання бюджетних коштів, своєчасної виплати військовослужбовцям і працівника належних видів грошового забезпечення та заробітної плати, оптимізації витрат на відрядження та нагородження особового складу Міністерством оборони України 15.02.2018 року прийнято наказ № 65 «Про бюджетну політику в Міністерстві оборони України».

Відповідно до п. 9 цього наказу встановлено, виплачувати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Також встановлено, що накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців.

П. 7 наказу Міністерства оборони України від 15.02.2018 року № 65 «Про бюджетну політику в Міністерстві оборони України» визначено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2018 році здійснювати за нормами, установленими нормативно-правовими актами, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватись такого порядку щодо здійснення витрат:

у першу чергу розрахунки зі звільненими військовослужбовцями

у другу щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого режиму;

у третю грошова допомога на оздоровлення

у четверту інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів).

У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

З огляду на зазначені положення нормативно-правових актів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не входить до обов`язкових складових грошового утримання військовослужбовців, а є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення. При цьому, виплата такої допомоги є правом, а не обов`язком відповідного командира і така виплата здійснюється виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату.

В ході розгляду справи встановлено, що граничний обсяг видатків на 2018 рік для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань затверджено та доведено до Миколаївського обласного військового комісаріату командувачем Сухопутних військ ЗСУ лише 27.07.2018 року, тобто вже після звільнення позивача з військової служби.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини унеможливлювали виплату відповідачем такого виду одноразового додаткового виду грошового забезпечення як матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань згідно його рапорту від 07.06.2018 року, а тому відсутні підстави для задоволення поданого адміністративного позову.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук