Справа № 804/4714/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2018 року Справа № 804/4714/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Раритет» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування наказу,
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивачу перед винесенням наказу від 07.06.2018 року №3190-п не надсилався обов'язковий письмовий запит про надання пояснень та їх документального підтвердження. Спірний наказ не містить відомостей стосовно того, що контролюючим органом було направлено письмовий запит на адресу позивача, а останнім не виконано вимоги такого запиту та не надано пояснення та їх документальне підтвердження. Також спірний наказ не містить зазначення будь-якої податкової інформації, що свідчила б про порушення з боку позивача вимог валютного, податкового та іншого не врегульованого Податковим кодексом України законодавства. Натомість контролюючий орган обмежився лише загальними посиланнями на норми права, що не є достатньою підставою для прийняття рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
Разом з адміністративним позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення адміністративного позову. В обґрунтування цієї заяви позивач зазначив, що у разі проведення контролюючим органом перевірки на підставі спірного наказу захист прав позивача стане неможливим, так як мета перевірки буде досягнута, просив зупинити дію наказу області від 07.06.2018р. №3190-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Раритет» до ухвалення рішення по адміністративній справі.
Ухвалою суду від 26 червня 2018 року в задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.
Ухвалою суду від 26 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову).
У встановлений судом строк відповідач, заперечуючи проти позову, надав відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи.
З урахуванням вищезазначеного, ГУ ДФС у Дніпропетровській області вважає безпідставним обґрунтування позовної заяви такими обставинами, як протиправність та незаконність дій по проведенню документальної позапланової перевірки ТОВ «Раритет». Просив в задоволенні позовної заяви відмовити повністю.
Позивачем було надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що обставини наведені ГУДФС у Дніпропетровській області у своєму відзиві на позовну заяву стосуються прийняття наказу №7303-п від 21.12.2017 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Раритет», однак не стосуються обставин прийняття оспорюваного позивачем у даній судовій справі наказу та не обґрунтовують недотримання контролюючим органом вимог податкового законодавства під час його прийняття та допущені порушення з яким його складено. Зазначив, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року, яким підтверджено обґрунтованість накладеного арешту майна ТОВ «Раритет» оскаржується в апеляційному порядку.
Ураховуючи положення ч.3 та ч.4 ст.257, ст.258, ст.261, ст.262 КАС України, суд розглянув цю адміністративну справу одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми діючого законодавства, прийшов до наступних висновків.
Позивач, вважаючи наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 07.06.2018р. №3190-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Раритет» неправомірним, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.79.1. ст.79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Відповідно до п.79.2. ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу Українидокументальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Підпунктом 20.1.14 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу Україниконтролюючим органам надано право у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.
Наведений законодавчий припис кореспондується з положеннями пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, в силу якого контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
З наведених норм вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку надіслання на адресу платника (вручення платнику) обов'язкового письмового запиту з пропозицією надати пояснення та їх документальні підтвердження для усунення сумнівів контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.
За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Викладена правова позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, наведеному у постанові від 12.06.2018 р. у справі № 815/2596/17.
Спірний наказ в якості підстави проведення документальної перевірки позивача визначає положення підпункту 78.1.1пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, якими встановлено обставину для проведення перевірки, а саме якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Запит є формою реалізації владних управлінських функцій податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, є формою взаємодії між контролюючим органом та платником податків, спрямований на належне виконання контрольної функції держави щодо належного обчислення та сплати податків, та запобігання вчинення податкових правопорушень суб'єктами господарювання, підстави, умови та порядок направлення якого визначені Податковим кодексом України.
Наказ контролюючого органу про проведення перевірки має утримувати в собі в якості підстави її проведення посилання на неотримання пояснень від платника податку та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу щодо виявлених обставин, визначених таким запитом.
Викладена правова позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, наведеному у постанові від 27.03.2018 р. у справі № 813/2162/17.
Однак запитів контролюючого органу про надання позивачем пояснень та їх документального підтвердження, матеріали справи не містять, що унеможливлює їх аналіз та надання оцінки судом.
Крім того, позивач зазначає, що такі запити взагалі не надсилались та не отримувались позивачем. Дана обставина не спростована відповідачем.
Також суд критично оцінює посилання відповідача на п. 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, оскільки хоча Податковим кодексом України не встановлено прямої вимоги щодо зазначення в наказі про проведення перевірки суб'єкта господарювання підстав для проведення позапланових перевірок, однак, нормами статті 79 Податкового кодексу України встановлено обмеження податкового органу проводити документальні позапланові невиїзні перевірки за відсутності обставин, передбачених статтями 77 та 78 Податкового кодексу України.
Відтак, суд приходить до висновку, що податковим органом не доведено наявність обставин, які б слугували підставою для призначення позапланової невиїзної перевірки.
Посилання відповідача на те, що перевірка позивача була призначена з підстав, передбачених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України не приймаються судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення на адресу позивача письмового запиту податкового органу, наявність якого є обов'язковою умовою для призначення перевірки з підстави, передбаченої підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
З огляду на встановлені судом обставини, в межах спірних правовідносин має місце невідповідність спірного наказу відповідача вимогам пункту 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо його обґрунтованості.
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, підтверджуються матеріалами справи та є достатніми для прийняття рішення по суті заявлених вимог.
Відповідно до п.2 ч.2 та ч.3 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ч.1 ст.139 КАС України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягненню з ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Раритет» підлягають судові витрати у розмірі 1762грн., сплата яких підтверджується платіжним дорученням №1286 від 18.06.2018 року.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Раритет» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування наказу - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова