Справа № 826/2394/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 січня 2019 року № 826/2394/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд досліджень та розвитку» до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Фонд досліджень та розвитку» (далі - позивач, ТОВ «Фонд досліджень та розвитку») з позовом до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Брики Є.О. щодо винесення постанови від 07.11.2017 про відкриття виконавчого провадження №55061625, постанови від 24.11.2017 про стягнення виконавчого збору ВП №55061625, постанови від 24.11.2017 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №55061625;

скасувати постанови, винесені державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Брикою Є.О., а саме постанови від 07.11.2017 про відкриття виконавчого провадження №55061625, постанови від 24.11.2017 про стягнення виконавчого збору ВП №55061625, постанови від 24.11.2017 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №55061625.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що повністю не погоджується із зазначеними постановами, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2018 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Представник відповідача відзиву на позов не подав, як не виконав вимог ухвали суду від 28.03.2018 про надання належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2016 у справі №826/17600/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017, задоволено позов Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та стягнуто з ТОВ «Фонд досліджень та розвитку» () фінансові санкції у розмірі 180 000,00 грн. до спеціального фонду місцевого бюджету на р/р 0011, банк отримувача - УДК у Шевченківському районі м. Києва, код банку 820019, , код доходів 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Окружним адміністративним судом міста Києва 23.06.2017 видано виконавчий лист №826/17600/16 від 28.12.2016 з примусового виконання постанови суду від 28.12.2016.

Стягувачем - Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано виконавчий лист №826/17600/16 разом із заявою від 05.10.2017 №060-7470 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за наслідками чого державним виконавцем постановою від 07.11.2017 відкрито виконавче провадження №55061625.

В подальшому, державним виконавцем Брикою Є.О. в межах виконавчого провадження №55061625 винесено постанову від 24.11.2017, якою стягнуто з боржника (ТОВ «Фонд досліджень та розвитку») виконавчий збір у розмірі 18 000,00 грн. та постанову від 24.11.2017 про стягнення з боржника витрат на виконавче провадження у розмірі 199,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо винесення державним виконавцем вказаних постанов та вважаючи постанови протиправними і такими, що підлягають скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Стаття 4 Закону №1404-VIII регламентує вимоги до виконавчого документа.

Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

При цьому, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII).

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 12 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 зазначеного Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, виконавчі документи за якими стягувачами є держава або державний орган можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання ними законної сили та у випадку пропущення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання він підлягає поверненню стягувачеві.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2016 у справі №826/17600/16, яка набрала законної сили, стягнуто на користь Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з ТОВ «Фонд досліджень та розвитку» фінансові санкції у розмірі 180 000,00 грн. до спеціального фонду місцевого бюджету на р/р 0011, банк отримувача - УДК у Шевченківському районі м. Києва, код банку 820019, , код доходів 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

З метою виконання даного судового рішення Окружним адміністративним судом міста Києва 23.06.2017 видано виконавчий лист.

Як вбачається з виконавчого листа, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання передбачено статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно виконавчого листа від 23.06.2017 №826/17600/16 стягувачем зазначено - Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який є державним органом, що забезпечує, зокрема, реалізацію державної політики у сфері культури на території міста Києва.

Беручи до уваги зазначене, оскільки стягувач відноситься до державних органів, то виконавчий лист від 23.06.2017 №826/17600/16 мав би бути пред'явлений до примусового виконання до 28.03.2017 (строк розпочинається з наступного дня після прийняття постанови суду, яка підлягає до негайного виконання).

Разом з тим, стягувачем - Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконавчий лист №826/17600/16 разом із заявою від 05.10.2017 №060-7470, яка зареєстрована у Департаменту 03.11.2017 за вх. №27976/15927.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що станом на 03.11.2017 сплив, як тримісячний строк з дня після прийняття постанови суду від 28.12.2016, яка підлягає до негайного виконання, так і тримісячний строк з дня набрання даною постановою законної сили (28.03.2017).

Як вбачається з матеріалів справи, питання про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Брикою Є.О. вирішено постановою від 07.11.2017 про відкриття виконавчого провадження №55061625.

За вказаних обставин, Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) порушено строк на пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, у зв'язку із чим, оскаржуване рішення державного виконавця Брики Є.О. про відкриття виконавчого провадження №55061625 від 07.11.2017 є необґрунтованим, таким, що прийняте не у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

Інших доказів та обґрунтувань на підтвердження правомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2017 ВП № 55061625, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу строк пред'явлення якого до виконання сплив, відповідачем суду надано не було, як і не було зазначено про їх наявність та підстави неможливості їх надання.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що строк пред'явлення виконавчого листа №826/17600/16, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 23.06.2017 на час відкриття виконавчого провадження ВП № 55061625 оскаржуваною постановою сплив, суд дійшов висновку про те, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови від 07.11.2017 про відкриття виконавчого провадження №55061625 діяв не у відповідності, не на підставі, передбачених чинним законодавством, а тому вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Між тим, оскільки постанови від 24.11.2017 про стягнення виконавчого збору ВП №55061625 та від 24.11.2017 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №55061625, винесені внаслідок та в рамках виконавчого провадження, відкритого з порушенням процедури та вимог Закону №1404-VIII, вони є протиправними та підлягають скасуванню.

За таких обставин системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд досліджень та розвитку» ( 03061, м.київ, вул. Бакуніна, буд.3 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Брики Є.О. щодо винесення постанови від 07.11.2017 про відкриття виконавчого провадження №55061625, постанови від 24.11.2017 про стягнення виконавчого збору ВП №55061625, постанови від 24.11.2017 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №55061625.

Визнати протиправними та скасувати постанови, винесені державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Брикою Є.О., а саме постанови від 07.11.2017 про відкриття виконавчого провадження №55061625, постанови від 24.11.2017 про стягнення виконавчого збору ВП №55061625, постанови від 24.11.2017 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №55061625.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд досліджень та розвитку» ( 03061, м. Київ, вул. Бакуніна, буд.3 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 018,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03151, м.Київ, просп. Повітрофлотський, 76-а.)

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.А. Качур