Справа № 463/5970/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3647/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2018 року (суддя - Леньо С.І., час ухвалення - 15:23, місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту - 19.10.2018 року),

в адміністративній справі №463/5970/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення заборгованості,

встановив:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФ України у Львівській області (з врахуванням заміни відповідача), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив: 1) визнати протиправними обрахунки позивачу страхового стажу (повного), коефіцієнту страхового стажу та понаднормового стажу, які були зроблені органами ПФ України за наслідками розгляду заяви позивача від 14.07.2015 р. щодо переводу з одного виду пенсії на інший, оскільки ці обрахунки були виконані з порушенням норм чинного законодавства України: ч.2 ст.24, абз.1 ч.3 ст.45 Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», абз.1 п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України №22-1 від 25.11.2005 р., в редакції постанови правління ПФ України №13-1 від 07.07.2014 р., п.4-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та скасувати ці обрахунки як такі, що виконані з порушенням зазначених норм чинного законодавства України; 2) на підставі положень абз.1 ч.3 ст.45, ч.2 ст.24 Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», абз.1 п.2.8 «Порядку» зобов'язати відповідача зарахувати позивачу страховий стаж (повний) 65 років 9 місяців 15 днів станом на 11.01.2017 р. (41 рік 7 місяців 7 днів станом на 31.12.1991 р. та додатковий страховий стаж 24 роки 2 місяці 8 днів, набутий за період трудової діяльності позивача з 01.01.1992 р. до 11.01.2017 р.); 3) на підставі п.4-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зобов'язати відповідача зарахувати позивачу понаднормовий стаж 40 років станом на 11.01.2017 р. (65 повних років страхового стажу мінус 25 років мінімального стажу, який відповідає вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (20.06.1990 р.); 4) зобов'язати відповідача невідкладно зробити перерахунок пенсії позивачу на засадах зарахованого страхового стажу (повного) 65 років 9 місяців 15 днів та понаднормового стажу 40 років; 5) стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок протиправної щомісячної недоплати частки трудової пенсії за весь час з дати переводу його на пенсію за віком 14.07.2015 р..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.10.2018 року відмовлено в задоволенні позову.

З цим рішенням суду першої інстанції від 10.10.2018 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду не відповідає нормам процесуального права та фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідачем було порушено норми чинного законодавства при переводі позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Зокрема, вказує апелянт на те, що відповідач протиправно застосував порядок обрахунку страхового стажу та понаднормового стажу, згідно з нормами чинного Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які притаманні при первинному призначенні пенсії за віком, до переводу пенсіонера з одного виду пенсії на інший, якому 20.06.1990 р. була призначена пенсія з обрахуванням загального (повного) трудового стажу та понаднормативного стажу за нормами законодавства, що діяло на час призначення пенсії до набуття чинності Закону № 1058 (01.01.2004 р.). Вважає апелянт, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги документи пенсійної справи позивача, в яких зафіксовано, що середньомісячний заробіток пенсії позивача обчислювався за нормами законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. Таким чином, висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають фактичним обставинам справи.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 10.10.2018 року та задоволити в повному обсязі уточнені позовні вимоги.

Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 20.06.1990 року до 14.07.2015 рік позивач ОСОБА_1 одержував пенсію за вислугу років як працівник льотного складу. Пенсію було обчислено з урахуванням стажу за вислугу років 36 років 9 місяців 18 днів при загальному стажі 41 рік 7 місяців 7 днів до 31.12.1991 р..

На підставі заяви позивача від 14.07.2015 р. його було переведено з пенсії «за вислугу років» на пенсію «за віком» (а.с. 29).

З 31.12.2016 року позивач був звільнений з роботи та набув статусу непрацюючого пенсіонера (а.с. 10-зв.).

На звернення позивача ОСОБА_1 від 17.05.2017 року щодо страхового стажу, який враховано для обчислення пенсії, Личаківське ОУПФ України м.Львова листом №29/ІІІ-12/Шв від 29.05.2017 року повідомив, що стаж за вислугу років був врахований з урахуванням кратності, зокрема за період з 21.06.1973р. по 31.12.1973р. з кратністю 1,5, а з 01.01.1974р. по 31.12.1991р. з кратністю 2,0. Така кратність в обчисленні стажу застосовується виключно для обчислення пенсії за вислугу років. При призначенні пенсії за віком зазначені періоди зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 календарно (а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем чинного законодавства при переведенні позивача з одного виду пенсії на інший та відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, переведення з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно п.2, п.16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній на момент переведення позивача з одного виду пенсії на інший, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Також, пунктом 4-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії: мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу; збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

З цього приводу судом першої інстанції вірно встановлено, що після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» з 01.10.2011 року позивачу проводився перерахунок розміру його пенсії, що підтверджується копіями Розпоряджень відповідача (а.с. 18-25).

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вищенаведеною правовою нормою встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на інший. Отже показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, у випадку із заявою позивача мало місце не переведення, а призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що позивачу з 20.06.1990 року призначена пенсія за вислугу років, а вислуга років для призначення такого виду пенсії за період з 21.06.1973р. по 31.12.1973р. та за період 01.01.1974р. по 31.12.1991р. розраховувалась з урахуванням кратності як працівнику льотного складу на підставі п.16 розділу V Положення про порядок призначення та виплати пенсії за вислугу років окремим категоріям працівників цивільної авіації та льотно-випробного складу, затв. пост. Ради Міністрів СРСР № 1412 від 11.12.1987 р..

З матеріалів справи видно, що з 14.07.2015 р. на підставі заяви позивача, йому призначено пенсію за віком, яка обчислена та виплачується із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи календарно, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», чинних на дату подачі заяви про перехід на інший вид пенсії.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при переведенні позивача з одного виду пенсії «за вислугу років», на інший «за віком», право на пільгове (кратне) обчислення страхового стажу за останнім не зберігається, оскільки законодавство, чинне на час призначення позивачу пенсії передбачало інші підстави та порядок її призначення, а в подальшому при виявленні позивачем бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слід вважати, що він звернувся за призначенням такої пенсії вперше, а тому має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах щодо подібних правовідносин, зокрема у постанові від 31.10.2018 року у справі № 876/5312/17 та постанові від 11.12.2018 року у справі № 199/186/15.

Також з'ясовуючи належність обчислення страхового стажу пенсії позивача, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ст.27 цього Закону).

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно абз.1 п.2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затв. пост. правління ПФ України №22-1 від 25.11.2005 р., поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Аналіз вищенаведених правових положень свідчить про те, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і саме за умовами вказаного Закону визначається розмір пенсії за віком під час переведення.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, який не спростовано доводами апеляційної скарги, що положення п.4-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не поширюються на правовідносини позивача, оскільки в процесі його переведення з одного виду пенсії на інший, розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто в такому самому порядку, як при призначенні такого виду пенсії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при обчисленні позивачу пенсії за віком правомірно та згідно вимог чинного законодавства, провів зарахування його страхового стажу.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед інших, справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2018 року в адміністративній справі №463/5970/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 11.02.2019 року