Справа № 1140/2681/18
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року справа № 1140/2681/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Петренко О.С.

за участю секретаря судового засідання - Черної О.Ю.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Монатко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Управління Держпраці у Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №КР1953/1124/АВ/ТД-ФС від 12.09.2018 року про накладення штрафу в розмірі 111690,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перевірка проведена без достатніх для того підстав, висновки в акті перевірки зроблені виходячи не з об'єктивного трактування приписів норм матеріального права, без об'єктивного дослідження та врахування безпосередніх обставин справи.

Представник Головного управління Держпраці у Кіровоградській області у відзиві на адміністративний позов зазначив, що за результатами інспекційного відвідування встановлено, що ОСОБА_4 працювала у ФОП ОСОБА_1 на посаді бармена без укладання трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.31-34).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року, за клопотанням представника позивача, подальший розгляд справи здійснено за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому /попередньому/ судовому засіданні 05 грудня 2018 року.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.82-83).

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, позивача, свідків, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрована в якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця 30.05.2018 р. (а.с.62).

Наказом першого заступника начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області від 28.07.2018 року за №1137 посадовим особам Управління доручено у період з 28.08.2018р. по 29.08.2018р. здійснити позаплановий захід (інспекційне відвідування) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у зв'язку з наявністю інформації передбаченої пп.3 п.5 Порядку №295 (а.с.36).

На виконання вказаного наказу, Управління Держпраці у Кіровоградській області видано направлення на проведення перевірки від 28.08.2018 року №1137/02.21 (а.с.37).

За результатом проведеної перевірки, перевіряючим складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № КР1953/1124/АВ від 29.08.2018р., яким зафіксовано порушення ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 КЗпП України (а.с.38-40).

Зокрема, згідно з розділом ІІІ акту від 29.08.2018р. виявлені такі порушення: «в ході інспекційного відвідування в кафе «Привокзальне» за адресою - м. Кропивницький, вул. Є. Тельнова, біля автовокзалу№2, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 спільно з ФОП ОСОБА_5 За роботою виявлено бармена ОСОБА_4, яка повідомила, що з 28.08.2018 р. працює без оформлення трудових відносин (трудового договору) з ФОП ОСОБА_5 та проходить стажування з 20.08.2018 року, згідно письмових пояснень працівника. При цьому, згідно пояснень ФОП ОСОБА_1 працівник ОСОБА_4 проходить стажування у неї та буде працевлаштована до ФОП ОСОБА_1

Станом на 29.08.2018р. працівник ОСОБА_4 продовжує працювати без оформлення трудових відносин.

Таким чином, вищезазначене свідчить про використання неоформленої найманої праці ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_1, з 20.08.2018р.» (а.с.39).

Позивачем акт інспекційного відвідування отримано 29.08.2018р. без зауважень та заперечень, що підтверджується її підписом в акті (а.с.39, зв.бік).

Під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 надала письмові пояснення від 29.08.2018р., в яких зазначила, що «Я, ФОП ОСОБА_1 взяла в оренду торгову площу кафе «Привокзальне» і отримала ліцензію на торгівлю, взяла на стажування ОСОБА_4 і, враховуючи термін стажування, по його закінченню ОСОБА_4 буде офіційно працевлаштована, згідно чинного законодавства» (а.с.42).

ОСОБА_4 під час проведення перевірки надала такі пояснення: « з 20.08.2018 року в кафе «Привокзальне» перебувала на стажуванні на посаді бармена. Трудового договору не має, режим робочого дня з 9-00год. до 23-00 год.» (а.с.41).

29 серпня 2018 року інспектором винесено припис №КР1953/1124/АВ/П, яким зобов'язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені під час проведення інспекційного відвідування порушення в строк до 20.09.2018 р. (а.с.43-44).

На виконання вимог припису, ФОП ОСОБА_6, повідомила відповідача про повне виконання вимог припису (а.с.50-56).

04.09.2018 року прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №КР1953/1124/АВ/ТД, розгляд справи про накладення штрафу вирішено провести 12 вересня 2018 року (а.с.46-47).

На підставі висновків вказаного акту інспекційного відвідування контролюючим органом прийнято постанову №КР1953/1124/АВ/ТД-ФС від 12.09.2018 року про накладення штрафу у розмірі 111690,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694 визначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Указом Президента України від 06.04.2011 року № 386/2011, затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань праці (далі - Положення №386/2011), відповідно до п. 1 якого Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України (далі - Міністр).

Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Одними із основних завдань Держпраці України, згідно з п.3 Положення №386/2011, є реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю; реалізація державної політики з питань контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до підп. 1 п. 4 цього ж Положення № 386/2011, Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (далі - роботодавці) законодавства про працю з питань трудових відносин, робочого часу та часу відпочинку, нормування праці, оплати праці, надання гарантій і компенсацій, пільг для працівників, які поєднують роботу з навчанням, дотримання трудової дисципліни, умов праці жінок, молоді, інвалідів, надання пільг і компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, забезпечення спеціальним одягом і спеціальним взуттям, засобами індивідуального захисту, мийними та знешкоджувальними засобами, молоком і лікувально-профілактичним харчуванням; проведення обов'язкових медичних оглядів працівників певних категорій; дотримання режимів праці та інших норм законодавства.

У відповідності до п. 6 Положення №386/2011, Держпраці України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, видавати в установленому порядку роботодавцям, суб'єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов'язкового державного страхування, обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; складати у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Згідно з п.7 Положення №386/2011, Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 року №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V).

Згідно зі ст.1 вказаного Закону, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

При цьому, суд зауважує, що встановлення законодавцем такої форми перевірки як інспекційне відвідування обумовлено необхідністю реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Так, статтею 259 КЗпП України, унормовано, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) (надалі Порядок № 295).

У відповідності до приписів п.п 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці. Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

В силу п. 3 Порядку № 295, контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Згідно з п.п. 8,9 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Отже, з аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що відповідач, як територіальний орган Держпраці, наділений правом проводити позапланові заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності позивача з питань, віднесених до його компетенції, зокрема, у формі інспекційних відвідувань.

Підставою для накладення штрафів є виявлені під час перевірки суб'єкта господарювання порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення зафіксовані в акті перевірки.

Суд зазначає, що підставою прийняття оскаржуваної постанови є акт інспекційного відвідування, в якому зазначено, що у ФОП ОСОБА_1 працівник - ОСОБА_4 допущена до роботи без укладення трудового договору, чим порушено ч. 1 ст. 21 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Щодо порушень встановлених під час інспекційного відвідування, суд виходить з такого.

Статтею 1 Кодексу законів про працю України визначено, що вказаний Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно акту інспекційного відвідування встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допущена ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору, чим порушено ч.1 ст. 21 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 29.08.2018 року надала письмові пояснення, в яких зазначила, що ОСОБА_4 взята нею на стажування, після якого її офіційно працевлаштують (а.с.42).

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 підтвердила факт допуску працівника до роботи та факт виконання неї трудових обов'язків на робочому місці.

Відповідно до обґрунтування позовної заяви та наданих у судовому засіданні пояснень, позивач та її представник зазначили, що ФОП ОСОБА_1 разом з чоловіком - ОСОБА_5 займається підприємницькою діяльністю. При цьому, ФОП ОСОБА_5 займається торгівлею в кафе «Привокзальне», а вона - іншою діяльністю. На початку вересня 2018 року від чоловіка ОСОБА_5 дізналась, що в кафе відбулась перевірка. Також вказавши, що пояснення в Управлінні Держпраці нею написані зі слів інспектора. ОСОБА_4 11.09.2018 р. працевлаштована її чоловіком - ОСОБА_5 як працівницею ФОП ОСОБА_1, яку до підписання трудового договору вона не знала. Познайомилась з нею 11.09.2018р. під час оформлення трудового договору. Так, в ході бесіди з ОСОБА_4, позивач дізналась, що в момент перебування ОСОБА_4 в кафе «Привокзальне» до приміщення зайшли чотири інспектори, які надиктували їй пояснення, в якому зазначалось про графік роботи та оплату праці, та продовжили заповнювати якісь папери.

Вказане, на думку позивача, свідчить про фальсифікацію акту перевірки.

Щодо твердження позивача про написання письмових пояснень «під диктовку» інспектора праці, суд зазначає, що дане твердження є необґрунтованим, безпідставним та таким, що спростовується матеріалами справи, оскільки позивачем не підтверджено жодним чином здійснення зі сторони інспектора по відношенню до неї чи її працівників психологічного чи фізичного тиску, як і відсутній доказ звернення з цього приводу до правоохоронних органів.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 підписано акт інспекційного відвідування від 29.08.2018 без зауважень та заперечень (а.с.39, зв.бік).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 виконували функціональні обов'язки за професією «бармена» (а.с.41).

Згідно національного класифікатора України «Класифікатор професій ДК 003:2010», затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 N9 327 до професій належать бармен, офіціант. Завдання та обов'язки вказаних професій передбачені в Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 65 «Торгівля і громадське харчування», відповідно до яких бармен, зокрема: обслуговує споживачів: пропонує, показує, реалізує готові до споживання безалкогольні, слабоалкогольні напої (пиво, фруктові та мінеральні води, соки), кондитерські вироби, закуски, страви; готує обмежений асортимент алкогольних та безалкогольних напоїв, холодних і гарячих страв, закусок; складає заявки та отримує напої, кулінарну продукцію та покупні товари; забезпечує зберігання напоїв, кулінарної продукції та покупних товарів відповідно до термінів і режиму зберігання; оформляє вітрини та прилавки, утримує їх у належному стані; контролює додержання споживачами культури поведінки; підраховує та здає гроші тощо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що з 11.09.2018 р. працевлаштована у ФОП ОСОБА_1 та працює барменом в кафе «Привокзальне», директором якого є ФОП ОСОБА_5 (чоловік позивача). 27.08.2018 року вона ознайомилась з об'явою щодо працевлаштування в кафе «Привокзальне». ОСОБА_5 провів з нею співбесіду. При цьому, вона була в кафе «Привокзальне», коли до кафе зайшли чотири інспектори, під диктовку яких, вона написала пояснення. Після того як інспектори пішли вона залишилась в кафе для продовження обговорення умов працевлаштування.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що здійснює підприємницьку діяльність в кафе «Привокзальне». 28.08.2018р. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 прийшли працевлаштовуватись на роботу в кафе. Того ж дня, посадові особи відповідача прийшли з перевіркою до зазначеного кафе, пред'явивши службові посвідчення. На прохання перевіряючих, ОСОБА_4 написала пояснення, яке їй було продиктовано перевіряючими. Посадовими особами відповідача на місці перевірки було заповнено пусті бланки направлень, які він підписав від свого імені та від імені дружини ОСОБА_8 Розгляду справи щодо накладення штрафу не було, вручили постанову в кабінеті начальника Управління.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що під час проведення превентивних заходів, спрямованих на боротьбу з "тіньовою" зайнятістю, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, було отримано інформацію про використання неоформлених трудових відносин у ФОП ОСОБА_5 Так, свідок пояснив суду, що саме він проводив інспекційне відвідування кафе «Привокзальне», де було виявлено факт не оформлення трудових відносин - дві особи проходили стажування. Під час відібрання пояснень, ОСОБА_4 не знала, до кого саме її буде працевлаштовано - адже в кафе здійснюють діяльність дві фізичні особи - підприємця.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що була присутня під час проведення інспекційного відвідування кафе «Привокзальне», разом ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Свідок пояснила, що під час проведення перевірки встановлено факт не оформлення трудових відносин з двома особами, які проходили там стажування. При цьому зазначила, що в куточку споживача було в наявності два свідоцтва щодо діяльності фізичних осіб - підприємців - ОСОБА_1 та ОСОБА_5. При цьому, ліцензія на продаж алкогольних напоїв була оформлена на ФОП ОСОБА_1 Також свідок пояснила суду, що ОСОБА_4 обслуговувала як бармен.

Доказом відсутності трудовою договору станом на дату здійснення заходу державного контролю є повідомлення про прийняття працівника на роботу від 25.09.2018р, а також трудовий договір від 11.09.2018р., копії яких надійшли до відповідача від позивача на виконання припису інспектора праці про усунення виявлених під час інспекційного відвідування порушень. Вказаними повідомленням і трудовим договором, ОСОБА_4 прийнято позивачем на роботу з 11.09.2018р. на посаду бармена.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 29 Закону України "Про зайнятість населення", студенти вищих та учні професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, мають право проходити стажування за професією (спеціальністю), па підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, на умовах, визначених /договором про стажування у вільний від навчання час. Метою стажування є набуття досвіду з виконання професійних завдань та обов'язків, удосконалення професійних знань, умінь та навичок, вивчення та засвоєння нових технологій, техніки, набуття додаткових компетенцій. Порядок укладення договору про стажування та типову форму договору затверджує Кабінет Міністрів України. Запис про проходження стажування роботодавець вносить до трудової книжки.

Стажування проводиться за індивідуальною програмою під керівництвом працівника підприємства, установи, організації, який має стаж роботи за відповідною професією (спеціальністю) не менш як три роки.

Умови та порядок проходження стажування передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 16.01.2013.

Відповідно до Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України. Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 № 318/655, стажування здійснюється для професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних. Згідно п. 5.1 Порядку, стажування безробітних здійснюється на замовлення роботодавців за Індивідуальною програмою, що затверджується роботодавцем і погоджується центром зайнятості.

Центри зайнятості здійснюють контроль за виконанням робочих навчальних планів та робочих навчальних програм, індивідуальних програм стажування, дотриманням строків навчання безробітних, умов навчання та (або) проживання (п. 2.9).

Суд зазначає, що ні під час проведення інспекційного відвідування, ні в процесі розгляду справи про накладення штрафу, ні до суду позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо укладення договору про проходження стажування з ОСОБА_4

Також, відсутні докази того, що ОСОБА_4 є студентом вищого чи учнем професійно-технічного навчального закладу або що вказана особа зареєстрована як безробітна, як і відсутні індивідуальна програма стажування, договір про стажування, робочі навчальні плани і програми. Не видавався також і наказ про стажування ОСОБА_4 із зазначенням місця проходження стажування, спеціальності (кваліфікації) або професії (кваліфікаційного рівня) стажиста, режимом стажування, а також керівника стажування.

Таким чином, суд зазначає, що між позивачем та ОСОБА_4 станом на дату проведення інспекційного відвідування, були наявні ознаки трудових відносин.

Зокрема, ОСОБА_4 виконувала роботу за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 р. № 327, а саме - бармен.

Крім того, відносини між позивачем та ОСОБА_4 мають і інші ознаки трудових відносин: залежність часу виконання працівниками трудових функцій продавця від режиму роботи закладу «Привокзальне», підпорядкування працівника правилам внутрішнього трудового розпорядку, виконання роботи на конкретному робочому місці, визначеному роботодавцем тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України визначено, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Кодексу законів про працю України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

З огляду на викладене, перед допуском працівників до роботи з ними, з кожним повинен бути укладений трудовий договір, а також повідомлено про прийом ДФС про прийняття працівника на роботу до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, чого не було зроблено позивачем.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року, справа №822/723/17, провадження №К/9901/3264/17.

В судовому засіданні встановлено факт допуску позивачем до роботи без укладення трудового договору - ОСОБА_4, а тому висновки посадових осіб відповідача, викладені в акті інспекційного відвідування, щодо порушення позивачем ст.ст. 24,21 КЗпП України є обґрунтованими.

Покази свідка ОСОБА_4 не спростовують висновків посадових осіб відповідача про встановлення в ході інспекційного відвідування порушення позивачем ст.ст. 24, 21 КЗпП України.

Таким чином, постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР1953/1124/АВ/ТД-ФС начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області від 12.09.2018 року є законною та обґрунтованою.

Щодо посилання позивача, що справа про накладення штрафу розглядалась без його участі і без дотримання вимог встановлених законом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок прийняття постанов про накладення штрафних санкцій, передбачених ст. 265 КЗпП України регламентовано Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі- Порядок №509).

Згідно вищевказаного Порядку № 509, штрафи за порушення законодавства про працю накладаються начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання ознак порушення законодавства про працю, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до п.7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Судом встановлено, що 04.09.2018р. відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № КР1953/1124/АВ/ТД, вирішено розгляд справи про накладення штрафу згідно абз. 2 ч.2 ст.265 КЗпП України провести 12 вересня 2018 року о 10.10 год. (а.с .46)

Про розгляд справи ФОП ОСОБА_1 повідомлено листом від 04.09.2018р. №01-22/02/3804-18 (а.с.47).

Розгляд справи про застосування фінансових санкцій в порядку ст.265 КЗпП України проведено 12.09.2018р. за участю ФОП ОСОБА_1, що підтверджується одержаною нею та підписаною пам'яткою, за результатом якої того ж числа винесено начальником Управління Держпраці у Кіровоградській області Подорожнім С.М. постанову №КР1953/1124/АВ/ТД-ФС від 12.09.2018 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 111690,00 грн. за порушення вимог ст. 21, 24 КЗпП України відносно одного працівника - ОСОБА_4 (а.с. 48-49).

Того ж дня позивач отримав копію оскаржуваної постанови (а.с. 13).

З огляду на викладене, доводи позивача, що справа розглядалась без її участі і без дотримання вимог встановлених законом, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач була належним чином повідомлена про розгляд справи, отримала пам'ятку на підтвердження чого наявний її підпис, а також того ж дня отримала копію оскаржуваного рішення, що також підтверджується її підписом.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись ч. 2 статті 2 КАС України, зобов'язаний перевірити рішення суб'єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надані суду належні докази правомірності висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства про працю в розумінні зазначеної норми Закону.

З огляду на сукупність встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлена правомірність дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування та правомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства про працю, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко