Справа № 815/5877/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 р.м. ОдесаСправа № 815/5877/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Кравченка К.В.

За участю: секретаря - Недашковської Я.О.

представника апелянта - Грищенка С.І. (довіреність від 29.10.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 Шин +» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними дій та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю « 100 Шин +» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються; скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2017/00297; визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості від 24.10.2017 року № UA500030/2017/000034/2.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товару та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Під час митного оформлення товару позивачем надано всі документи, які підтверджують митну вартість товару за основним методом, отже у митного органу не було підстав для витребування додаткових бухгалтерських та інших документів для перевірки правильності її визначення. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про те, що рішення про коригування митної вартості та про відмову у митному оформленні товару є незаконними, прийняті без достатніх правових підстав, а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Суд скасував картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500030/2017/00297, видану Одеською митницею ДФС. Визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості від 24.10.2017 року № UА500030/2017/000034/2, прийняте Одеською митницею ДФС. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі Одеська митниця ДФС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ « 100 ШИН+» та Компанією «QINGDAO GM ROVER TIRE CO., LTD» (КНР) укладено договір від 25.05.2017 року №100Т-GM, за яким Компанія «QINGDAO GM ROVER TIRE CO., LTD» поставляє товар - вантажні та легкові шини у асортименті бренду, вказаному в комерційному інвойсі, а ТОВ « 100 ШИН+» отримує товар у відповідності до комерційного інвойсу, який є невід'ємною частиною даного контракту.

Відповідно до п.п. 3.2 Договору загальна вартість товару по даному договору вказується у комерційному інвойсі та додається до кожної конкретної поставки товару.

Згідно із п. 4 Договору базові умови поставки визначаються умовами, вказаними в комерційному інвойсі, умови поставки повинні відповідати правилам «Інкотермс 2010».

Відповідно до пп. 5.1, 5.2 Договору покупець здійснює оплату за товар продавцю банківським перерахунком на розрахунковий рахунок продавця. Порядок оплати товару здійснюється в рахунку-проформі на кожну поставку товару.

Для здійснення митного оформлення товару позивач подав електронну митну декларацію №UA500030/2017/016051 від 19.10.2017 року.

Митна вартість товару визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав: пакувальний лист №SK17JWWSHI007 від 25.08.2017 року; рахунок-проформа №SK17JWWSHI007 від 01.08.2017 року; рахунок-фактура (інвойс) №SK17JWWSHI007 від 25.08.2017 року; коносамент №EGLV53 від 02.09.2017 року; навантажувальний документ №247 від 19.10.2017 року; сертифікат про походження товару №17C3702S0080/00050 від 04.09.2017 року; банківські платіжні документи, що стосуються товару від 09.08.2017 року та 04.10.2017 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.08.2017 року; розрахунок ціни (калькуляція) №SK17JWWSHI007 від 25.08.2017 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №100T-GM від 25.05.2017 року; копія митної декларації країни відправлення №00085247 від 30.08.2017 року.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №UA500030/2017/016051 від 19.10.2017 року, Одеською митницею ДФС встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, митним органом повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та (або) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларанту, крім того, було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

На вимогу контролюючого органу ТОВ « 100 ШИН+» своїм листом від 23.10.2017 року направило до Одеської митниці ДФС пояснення щодо виявлених розбіжностей та надано виписку з каталогу постачальника товару, лист постачальника «QINGDAO GM ROVER TIRE CO., LTD» від 21.10.2017 року та платіжні доручення з печаткою посадових осіб банку.

24.10.2017 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500030/2017/000034/2, у зв'язку з чим, митна вартість оцінюваних товарів визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів на рівні 28980USD (2-й метод визначення митної вартості) та видано картку відмови в митному оформленні товару №UA500030/2017/00297.

Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані документи містять розбіжності та наявні ознаки підробки, а саме: 1) у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 30.08.2017 року №00085247 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) та/або інвойсу, що унеможливлює ідентифікацію даного документу з партією товарів, що оцінюється; 2) в копії митної декларації країни відправлення від 30.08.2017 року №00085247 зазначено реквізити коносаменту, який був виданий 02.09.2017 року, тобто на момент оформлення митної декларації країни відправлення коносаменту ще не існувало; 3) в наданих до митного оформлення банківських платіжних документах відсутні підписи та печатки посадових осіб банку.

Оскільки декларантом не подано всі додатково витребувані документи, а подані матеріали не містять інформацію про ціну товару, аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС показав, що рівень митної вартості подібних (аналогічних), митне оформлення яких вже здійснено ТОВ « 100 ШИН+», по товару №1 є більшим 150,9375 дол. США / шт. ніж заявлено декларантом 146,9375 дол. США / шт. (МД від 02.08.2017 №А500030/2017/011222), за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом обрано метод визначення митної вартості - другорядний: за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість рішень відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про неправомірність дій митниці та скасування рішень суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що під час митного оформлення товару позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, а отже визначена позивачем митна вартість товарів відповідає вимогам митного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товару та про відмову у його митному оформленні митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав, не у відповідності до правил митного законодавства, що є безумовною підставою для скасування рішень суб'єкта владних повноважень.

Водночас, оскільки перевірка правильності даних митної декларації є дискреційними повноваженнями відповідача, належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є саме скасування незаконних рішень суб'єкта владних повноважень, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно із ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Аналіз наведених норм показав, що обов'язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи, при цьому такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості та лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Судом першої інстанції вірно враховано, що експортна декларація ЕХ-1 - це митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу, законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну-імпортер. Відповідно до умов Інкотермс 2010 експортну декларацію може оформляти продавець чи покупець продукції.

Згідно експортної декларації №00085247 поставка товару здійснюється на умовах CFR, код товару 40112000.90, найменування товару: радіальні цільнокордні шини для вантажних автомобілів 385/65R22.5-20PR, кількість товару 192 шт., сума - 28212,00 дол. США, номер контейнера НМСU9024770.

Експортна декларація також містить дані про постачальника (QINGDAO GM ROVER TIRE CO., LTD), примітку (призначення: для вантажних автомобілів, малюнок протектора: FL07, TG107, торговельна марка FIRELION; TRANSKING), що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в інших поданих до митного оформлення документах.

Так, у рахунку-фактурі (інвойсі) №SK17JWWSHI007 від 25.08.2017 року, оформленому на підставі контракту №100Т-GМ від 25.05.2017 року, містяться відомості про постачальника: QINGDAO GM ROVER TIRE CO., LTD та інформація про товар: торговельна марка FIRELION; TRANSKING, 385/65R22.5-20PR, малюнок протектора: FL07 та TG107, загальна кількість 192, загальна вартість 28212 доларів США.

У пакувальному листі №SK17JWWSHI007 від 25.08.2017 року, виданого згідно контракту №100Т-GМ від 25.05.2017 року, містяться відомості про постачальника: QINGDAO GM ROVER TIRE CO., LTD, про контейнер НМСU9024770 та інформація про товар: торговельна марка FIRELION; TRANSKING, малюнок протектора: FL07 та TG107, загальна кількість 192.

У проформі-інвойсі №SK17JWWSHI007 від 01.08.2017 року, виданому згідно контракту №100Т-GМ від 25.05.2017 року, містяться відомості про постачальника: QINGDAO GM ROVER TIRE CO., LTD» та інформація про товар: 385/65R22.5-20PR, малюнок протектора: FL07 та TG107, загальна кількість 192, загальна вартість 28212 доларів США.

Зазначені відомості спростовують висновок митного органу про неможливість ідентифікації митної декларації з конкретною поставкою, а відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів товарно-супровідних документів контракту не впливає на числові значення складових митної вартості.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» від 22.05.2003 року №852-IV електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.05.2003 року №852-IV електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Так, у платіжних дорученнях від 09.08.2017 року та від 04.10.2017 року в нижньому правому куті документа міститься відмітка - «TASCOMBANK JSC (FORMERLY BANK STANDART) виконано, дата (09.08.2017 року та 04.10.2017 року), код банку MUNIUA22, електронний підпис є коректним».

Отже, вказані платіжні доручення проведені банком та підписані електронним підписом, а тому посилання відповідача на те, що в платіжних документах відсутні підписи та печатки посадових осіб банку не знайшли свого підтвердження.

Щодо доводів контролюючого органу про те, що в копії митної декларації країни відправлення №00085247 зазначено реквізити коносаменту, виданий 02.09.2017 року, тобто після оформлення митної декларації країни відправлення, суд першої інстанції вірно зазначив, що в митній декларації країни відправлення №00085247 відсутня дата (30.08.2017 - «дата подання декларації»).

Разом з цим, в експортній вантажній митній декларації країни відправлення №00085247 у графі «Номер букінгу (Коносаменту)» вказано 53, тобто номер бронювання місця на судні, який співпадає з номером коносаменту.

При цьому, в експортній вантажній митній декларації країни відправлення №00085247 відсутня дата складання букінгу, отже оформленому в подальшому коносаменті від 02.09.2017 року №53 присвоєно номер бронювання місця на судні.

Зазначене підтверджується і листом «QINGDAO GM ROVER TIRE CO., LTD» від 21.10.2017 року, згідно якого в експортній декларації від 30.08.2017 року №00085247 в графі номер букінгу (коносамента) указано номер букінг нот, який надає можливість резервувати (бронювати) місце на судні.

Водночас, відповідно до ст.ст. 189, 190 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Отже, вказані відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що податкова інформація не була підставою для прийняття митним органом оскаржуваних за цим позовом рішень, а отже посилання відповідача на вказану інформацію під час розгляду справи є безпідставними.

Водночас, доводи митниці про вчинення позивачем умисних дій щодо заниження податків і зборів не знайшло свого підтвердження належними доказами як відповідне судове рішення з цього приводу.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішень, що прийняті на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваних рішень митниці.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 11.02.2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

К.В. Кравченко