Справа № 280/4492/18
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 січня 2019 року (о 11 год. 25 хв.)Справа № 280/4492/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Артоуз О.О.,

за участю секретаря Поліщука Я.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС в Запорізькій області, Олександрівського управління у м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області

про визнання незаконним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Олександрівського управління у м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 21.09.2018 №.

Ухвалою від 29 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, шляхом надання документів, що зазначені в ухвалі.

07.12.2018 провадження справи відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 27 грудня 2018 року. 27.12.2018 судове засідання відкладено до 22.01.2019 та до 30.01.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.09.2018 № до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 1063 грн. 23 коп. та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 159 грн. 48 коп. Позивач вважає дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ним своєчасно проводилось перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до бюджету, що підтверджується платіжними документами. Також зазначає, що відповідачем 04.03.2016 прийнято звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування за лютий 2016 року, в якому мною було допущено механічну помилку в розділі ІІ, а саме помилково (зайво) зазначено відомості щодо загальної суми допомоги у звязку з вагітністю та пологами особам, які знаходяться на грошовому забезпеченні в сумі 141 3331 грн. 01 коп. і суму допомоги на яку нараховується єдиний внесок у межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в сумі 24 164,29 грн., а також відомості про суму нарахованого єдиного внеску (22 %) в сумі 5 316,14 грн. Також зазначає, що осіб на грошовому забезпеченні у ФОП ОСОБА_1 протягом усього періоду здійснення провадження підприємницької діяльності з 21 червня 2011 року по теперішній час не перебувало (тобто не приймалися та не звільнялися). У зв'язку з тим, що відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.04.2015 № 435 не передбачено можливість подання скасовуючого або коригуючого звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкову державне соціальне страхування до фіскальних органів (форма № Д4) позивач не мав можливості здійснити необхідні коригування в лютому 2016 року. У зв'язку з чим, виправити допущену механічну помилку ФОП ОСОБА_1 зміг лише при подачі звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкову державне соціальне страхування до фіскальних органів (за формою № Д4) за березень 2016 року, який було прийнято ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя 13.04.2016.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

У поданому до суду відзиві на позов від 28.12.2018 (вх№42974) відповідач позов не визнав та вказав, що Олександрівським управлінням у м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № НОМЕР_1 від 21.09.2018 за період 22.03.2016 по 20.04.2016 на загальну суму 1222,71 грн.

Платником 14.04.2016 надано звіт (Дод. 4) за березень 2016 року, реєстраційний № , згідно якого здійснено коригування шляхом зменшення суми єдиного внеску за лютий 2016 року у сумі 5316,14 грн. Зазначає, що відповідно до п. 16. р. II Наказу МФУ № 435 від 14.04.2015 «Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник. З огляду на встановлені відповідачем порушення, оскаржуване рішення від 21.09.2018 № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені прийняте згідно норм чинного законодавства, тому Головне управління ДФС у Запорізькій області просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав висловлену правову позицію, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (НОМЕР_2) знаходиться на обліку у Запорізькій ОДПІ (Олександрівське відділення) як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) з 28.08.2007 та як фізична особа - підприємець з 20.03.2014.

ФОП ОСОБА_1 у 2016 році здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування з використанням найманої праці.

ФОП ОСОБА_1 до Олександрівського відділення м. Запоріжжя 04.03.2016 року надано звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (Дод. 4) за лютий 2016 року реєстраційний № НОМЕР_3, згідно якого у КОР проведено нарахування єдиного внеску за кодом платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суму заробітної плати, договори ЦПХ, допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами) у розмірі 5316,14 грн. по строку 21.03.2016.

Платником 14.04.2016 року надано звіт (Дод. 4) за березень 2016 року, реєстраційний № НОМЕР_4, згідно якого здійснено коригування шляхом зменшення суми єдиного внеску за лютий 2016 року у сумі 5316,14 грн.

Зокрема, в у таблиці № 4 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення» позивачем виправлено механічну помилку в розділі № II звіту за березень 2016 року (форма № Д4) та відкориговано у строках 7 та 7.1 «Сума на яку зменшено єдиний внесок у зв'язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах» і строках 8 та 8.1 «Загальна сума єдиного внеску» шляхом зменшення відомостей про суму нарахованого єдиного внеску (22 %) в сумі 5 316,14 грн. із зазначенням причини помилки «Механічна помилка при заповненні таблиці 4 додатку 4 цього звіту за лютий 2016 року, оскільки особи які знаходяться на грошовому забезпеченні не перебувають у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1, допомога по вагітності та пологам таким особам в лютому 2016 року не нараховувалася та не виплачувалася».

В квітні 2016 року позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.04.2016 № Ф-777-23, згідно з якою відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області було вимагало сплатити борг (суми недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 5 316,14 грн.

У зв'язку з незгодою з вказаною вимогою, позивачем до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя подано письмову заяву про врегулювання спору щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2016. У заяві від 21.04.2016 зазначено, що при складанні звіту за лютий 2016 року ФОП ОСОБА_1 було допущено механічну помилку при заповненні таблиці № 4 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення», яку виправлено у звіті за березень 2016 року, а також повідомлено що відповідно до п. 5 розд VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі Інструкція № 449), визначено, що «У разі незгоди з розрахунком фіскального органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з фіскальним органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку».

З метою досудового врегулювання спору в адміністративному порядку на підставі п. 5 та 6 Інструкції № 449 позивачем вищевказаною заявою від 21.04.2016 подано клопотання про відкликання вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.04.2016 № Ф-777-23 та узгодження питання про відсутність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкову державне соціальне страхування до фіскальних органів нарахованого на суми допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами особам, які знаходяться на грошовому забезпеченні, в розмірі 5 316,14 грн. як помилково зазначені в звіті (форма №Д4) за лютий 2016 року та відкориговані (зменшені) самостійно в звіті (форма № Д4) за березень 2016 року.

Будь-якої відповіді від ДПІ в Жовтневому районі м. Запоріжжя на вищевказану заяву від 21.04.2016 року не надало.

Також судом становлено, що в подальшому будь-які майнові вимоги на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 07.04.2016 № Ф-777-23 про сплату (перерахування) боргу (недоїмки) на суму 5 316,14 грн. від податкових органів або органів пенсійного фонду до ФОП ОСОБА_1 не надходили.

Як свідчать матеріали справи, Олександрівським управлінням у м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № НОМЕР_1 від 21.09.2018 за період 22.03.2016 по 20.04.2016 на загальну суму 1222,71 грн.

На думку суду, рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області області від 21.09.2018 № винесене без урахування всіх обставин справи, з порушенням норм чинного законодавства з таких підстав.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 8 та ст. 12 Закону №2464, єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6, п.8 ст.9 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 12 статті 9 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно частини 8 статті 9 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 11 статті 9 Закону №2464 передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною 10 статті 25 Закону №2464, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464 передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року №393) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за №508/26953, зокрема, встановлено: відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Відповідно частини 10 статті 25 Закону №2464, п. 5 р. VІІ Інструкції, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується неня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Під час судового розгляду справи позивач пояснив, що в результаті технічної помилки допущеної ним у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за лютий 2016 року, виникла помилка в обрахунку суми єдиного внеску за вищевказаний звітний місяць. Таким чином, за лютий 2016 року підстави для нарахування та сплати позивачем єдиного соціального внеску були відсутні та зазначені у звіті помилково.

Відповідно до п.2 розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 11 квітня 2016 року N 441) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 за №460/26905, у разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення звітного періоду помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить: перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми "скасовуюча" з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми "початкова" із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку повинна містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо. Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не повинен містити таблиць 1 - 4 додатка 4 до цього Порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв'язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається. Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5 та 7 додатка 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.

Судом встановлено, що позивачем надано уточнюючий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за лютий 2016 року, в якому зменшено самостійно визначені суми, на які нараховується єдиний внесок, на підставі якого було здійснено коригування нарахованих сум єдиного соціального внеску, тобто донарахування сум внеску не відбулось, оскільки навпаки, їх було зменшено.

Представником відповідача не надано жодних доказів, що станом на час розгляду справи у позивача існує заборгованість з єдиного соціального внеску за лютий 2016 року.

Суд вважає, що здійснення позивачем помилки у звітах, яка була відкоригована згодом, не може бути підставою для застосування штрафів, передбачених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", та не вбачає в даному випадку порушення позивачем вимог вказаного закону.

Таким чином, оскільки помилкове визначення суми єдиного внеску за період лютого 2016 року не вплинуло на виникнення обов'язку платника зі сплати єдиного внеску, суд вважає безпідставним та необґрунтованим твердження контролюючого органу, що помилка платника податків не може бути достатньою підставою для звільнення від застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 21.09.2018 №, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та правомірність винесення рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску 21.09.2018 №.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених обставин, суд прийшов до висновку, що оскаржуване позивачем рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 08.09.2017 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20.05.2013 року за своєю суттю правовий акт управління - це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб'єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб'єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 документально і нормативно обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 711 грн. 85 коп., сплачений квитанцією від 22.10.2018 , підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ГУ ДФС у Запорізькій області.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69002, ідентиф. код НОМЕР_2) до Олександрівського управління у м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області (вул. Дніпровська, бул. 34 м. Запоріжжя, ) про визнання незаконним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 21.09.2018 № задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Олександрівського управління у м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 21.09.2018 №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69002, ідентиф. код НОМЕР_2) суму судового збору у розмірі 711 ,85 (сімсот одинадцять) грн. 85 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.02.2019.

Суддя О.О.Артоуз