Справа № 823/2372/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2372/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Інспекція з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУНП в Черкаській області, головний спеціаліст з державного нагляду за охороною праці Головного управління Національної поліції у Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, викладену у листі від 19 березня 2018 року № 29/П-186;

- зобов'язати відповідача скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

- визнати протиправним і скасувати висновок Головного управління Національної поліції у Черкаській області про непризначення одноразової грошової допомоги позивачу від 19 березня 2018 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що позивач не отримував травму, пов'язану з проходженням ним служби в поліції. На підтвердження зазначеного аргументу відповідач вказує на проведення слідчим відділом прокуратури Черкаської області досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000267 від 14 листопада 2017 року за фактом достовірності отримання травми оперуповноваженим УКП ГУНА в Черкаській області ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, позивач з 07 листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції.

За результатами службового розслідування за фактом отримання травми старшим оперуповноваженим відділу боротьби з організованою злочинністю УКД ГУНП майора поліції ОСОБА_2 складено висновок, який затверджений начальником ГУНП в Черкаській області полковником поліції ОСОБА_4 26 червня 2017 року, згідно якого травма у вигляді розрива ахілового сухожилка правої ноги отримана майором поліції ОСОБА_2 під час проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Згідно з акту форми Н-5* від 11 серпня 2017 року розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 30 серпня 2016 о 14 год. 00 хв., зазначено, що нещасний випадок, який трапився з ОСОБА_2 30 серпня 2016 року в м. Каневі по вул. Журби, 10, стався під час проходження ним служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до акту № 31 форми Н-1* від 11 серпня 2017 року, нещасний випадок, що трапився з ОСОБА_2 30 серпня 2016 року в м. Каневі по вул. Журби, 10, стався під час проходження ним служби при виконанні службових обов'язків.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 21 серпня 2017 року № 224 о/с майора поліції старшого оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

02 жовтня 2017 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності; захворювання пов'язане із проходженням служби в поліції (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААА № 272018 від 02.10.2017).

У зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, 18 жовтня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги та надав документи, що підтверджують інвалідність.

Головне управління Національної поліції в Черкаській області, листом від 19 березня 2018 року № 29/П-186 повідомило позивача, що у виплаті одноразової грошової допомоги йому відмовлено, у зв'язку з тим, що службою з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ в Черкаській області не підтверджено достовірність акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини отримання травми, тому відсутні правові підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в результаті визначення інвалідності, про що складено висновок про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, який затверджений начальником ГУНП в Черкаській області полковником ОСОБА_4 19 березня 2018 року.

Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон № 580-VIII.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону № 580-VIII, прийнято Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19 вересня 2018 року у справі № 373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі №296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 822/3788/17, від 22 січня 2019 року №2340/2663/18.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звільнений зі служби в поліції за через хворобу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

За результатами нещасного випадку, що трапився з позивачем 30 серпня 2016 року в м. Каневі по вул. Журби, 10, була створена комісія із його розслідування, за результатами якої комісією з розслідування нещасних випадків, складено: акт розслідування нещасного випадку від 11.08.2017 за формою Н-5* та акт №31 про нещасний випадок (у тому числі поранення) за форма Н-1*. Крім того, обставини про те, що нещасний випадок, що стався з позивачем 30.08.2016 безпосередньо пов'язаний з виконанням службових обов'язків також підтверджується висновком від 26 червня 2017 року службового розслідування за фактом отримання травми старшим оперуповноваженим відділу боротьби з організованою злочинністю УКД ГУНП майора поліції ОСОБА_2, який затверджений начальником ГУНП в Черкаській області полковником поліції ОСОБА_4 26 червня 2017 року, що в свою чергу виключає можливість ставити під сумнів обставини викладені у вказаних вище матеріалах розслідування нещасного випадку.

Також під час розгляду справи в суді першої інстанції, в якості свідків були допитані голова військово лікарської комісії ОСОБА_5 та секретар ОСОБА_6., які підписали свідоцтво про хворобу позивача № 242 від 15 серпня 2017 року. Вказані особи підтвердили, що позивачу дійсно діагностовано пошкодження правого ахілового сухожилка, яке пов'язане з виконанням ним службових обов'язків.

Отже, у позивача наявні всі обов'язкові умови для призначення йому одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, оскільки матеріалами справи підтверджено факт встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та причинного зв'язку її отримання пов'язаної з проходженням служби, звільнено через хворобу та інвалідність наступила протягом шести місяців після звільнення позивача поліції.

Посилання апелянта на проведення слідчим відділом прокуратури Черкаської області досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000267 від 14 листопада 2017 року за фактом достовірності отримання травми оперуповноваженим УКП ГУНА в Черкаській області ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України є помилковими, з огляду на наступне.

Частиною шостою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду. Це стосується також і правової кваліфікації, наведеної у чинних рішеннях судів в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі. Відповідно висновки інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов'язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає. Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Крім того, апелянтом не надано доказів судового провадження у кримінальному провадженні № 0000267 від 14.11.2017 за фактом достовірності отримання травми позивачем за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 с. 366 КК України.

Відповідно до п. 10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, викладену у листі від 19.03.2018 № 29/П-186; визнання протиправними скасування висновку Головного управління Національної поліції у Черкаській області щодо непризначення одноразової грошової допомоги позивачу від 19 березня 2018 року та зобов'язання відповідача скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 11.02.2019 року.