Справа № 348/1356/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/2531/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року (головуючий суддя Тимощук О.Л., м.Івано-Франківськ) у справі № 348/1356/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку та зобов`язання призначити таку пенсію починаючи з 01.08.2013, з підстав неправомірної відмови суб`єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

06.07.2018 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку та зобов`язання призначити таку пенсію починаючи з 01.08.2013, з підстав неправомірної відмови суб`єкта владних повноважень. Позов обгрунтовує тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, так як позивачем було надано усі необхідні документи для такого призначення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано неправомірними дії Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ - 40386749) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів. Зобов`язати Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ - 40386749) призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів з 17.08.2017.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права зазначив, що позивачем додано до заяви про призначення пенсії документи, видані не в період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, також зазначив, що у відповідь на запит відповідача, Державний архів Міністерства оборони України вказав, що в документах з кадрових питань ВАТ «Київенергобуд» УБ ЧАЕС за 1987 рік позивач не значиться. Таким чином, позивачем не подано належних документів, які б слугувати підставою для призначення пенсії із зниження пенсійного віку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

17.08.2017 позивач вперше звернувся до відповідача із заявою в якій просив призначити пенсію згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків ЧАЕС.

В підтвердження права на вищевказану пенсію позивачем було долучено до заяви: копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (2 категорія), серії НОМЕР_2 виданого 10.02.1999; довідку від 11.11.1992 №1706, видану управлінням будівництва Чорнобильської АЕС, про період роботи з 01.04.1987 по 15.04.1987 у СМК-1 «бетонщиком» на 3 енергоблоці АЕС зони відчуження; архівну довідку від 28.04.2017 №01-27/134, видану Іванівським районним трудовим архівом, в якій зазначено, що позивач працював в Державній будівельно-промисловій компанії «Автоспецбуд» (СПМК, «Управління будівництва УАЕС») в періоди: 16.04.1987, відповідно до наказу №797 від 13.04.1987; 01.02.1989 відповідно до наказів №34 від 25.01.1989 та №2-к від 10.02.1989; 16.05.1994, відповідно до наказу №77 від 16.05.1994; 01.03.1995, відповідно до наказу №120 від 01.03.1995. Також в довідці зазначено, що наказ про прийняття на роботу позивача №797 від 13.04.1987 відсутній, оскільки накази з особового складу передані в архівне зберігання, частково, починаючи з 1989 року; довідку від 06.06.1995 №8, видану БМУ №3 про участь у ліквідації наслідків аварії на УАЕС з 01.03.1995 по 06.06.1995.

Згідно із листами відповідача від 17.11.2017 №6870/03 та від 18.01.2018 №347/03 (а.с.69-70) позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю достатніх документів для призначення пенсії згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, позивачем в березні 2018 року подано скаргу на вищезазначені відмови відповідача до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідь на яку датована 23.03.2018 за №598/Д-15. У зазначеній відповіді Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило, що оскільки подані позивачем документи видані не в період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, територіальним управлінням Фонду направлено запити до Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України. У відповідь на запит зазначено, що в документах з кадрових питань (особового складу) ВАТ «Київенергобуд» УБ ЧАЕС за 1987 року позивач не значиться. Тому, права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач не має.

Позивач відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 10.02.1999 учасника ліквідації на Чорнобильській АЕС у 1987 році

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу є протиправною. Позивачем подано достатньо документів, в підтвердження права на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Згідно із статтею 10 Закону №796, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до приписів статті 55 Закону №796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів пенсійний вік зменшується на 8 років.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону №796, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення - категорія 2.

Виходячи із системного аналізу статті 14 Закону №796, суд зазначає, що у 1987 році до категорії 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносили виключно осіб, які працювали в зоні відчуження не менше 14 календарних днів.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 15 Закону №796, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 за № 1566/11846.

Згідно з абзацом 7 підпункту 5 пункту 2.1 розділу II порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Колегія суддів зазначає, що довідка від 11.11.1992 №1706, видана управлінням будівництва Чорнобильської АЕС, про період роботи позивача з 01.04.1987 по 15.04.1987 у СМК-1 «бетонщиком» та архівна довідка від 28.04.2017 №01-27/134, видана Іванівським районним трудовим архівом в повній мірі засвідчує вичерпні відомості, які необхідні пенсійному фонду для призначення пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Необхідність призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі поданих документів, які засвідчують факт участі в ліквідації аварії на ЧАЕС підтверджується також правовою позицією Верховного Суду, висвітленою в постановах від 30.01.2018 у справі №683/3473/16-а, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 31.07.2018 у справі №751/2050/17, від 11.09.2018 у справі №714/69/17.

Колегія суддів також зазначає, що окремі невідповідності щодо періоду перебування позивача на роботі відповідно до довідки №1706 від 11.11.1992 управління будівництва Чорнобильської АЕС з 01.04.1987 по 15.04.1987 з даними наказу про прийняття на роботу за №797 від 13.04.1987, можуть бути зумовлені оформленням наказу на роботу після фактичного приступлення позивача до виконання трудових обов`язків, зокрема роботи бетонщиком на 3 енергоблоці Чорнобильської АЕС в згаданий період. Водночас будь яких належних доказів, які б спростовували достовірність вищевказаних документів суду не надано. Окрім цього, в підтвердження активної участі у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС позивачем надано посвідчення №1503 від 25.12.1988 нагородження нагрудним знаком «Учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС», про що зроблений відповідний запис в трудовій книжці позивача та медаллю «за заслуги», за активну громадську позицію, гуманність, милосердя, сердечне відношення до людей, що постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, виданою Надвірнянською районною спілкою «Чорнобиль»

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Станом на час звернення позивача про призначення пенсії (17.08.2017), його стаж роботи становив 20 років, 6 місяців та 27 днів, що підтверджується відповідачем у листі від 17.11.2017 за №6870/03. Таким чином, у позивача достатній трудовий стаж, який дає право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку. Таким чином, виходячи із приписів статті 55 Закону №796, позивач набув права на отримання пенсії у 52 роки.

Колегія суддів, підсумовуючи вищевикладене, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року у справі № 348/1356/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року.