Справа № 240/5891/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5891/18

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

05 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання такими, що не підлягають виконанню, та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання такою, що не підлягає виконанню та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.03.2018 ВП №53409610; визнання такою, що не підлягає виконанню, та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 30.10.2018 ВП №53304990.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині визнання такою, що не підлягає виконанню, та скасування постанови від 30.10.2018 №53304990.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області перебувало виконавче провадження №53304990 щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 699 495,57 грн.

30.10.2018 у зв'язку із закінченням вказаного виконавчого провадження державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_3 у розмірі 569 949,55 грн.

Постанову про стягнення виконавчого збору винесено 30.10.2018 року та надіслано ОСОБА_3 рекомендованим листом з повідомленням.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 отримав лист відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області 02 листопада 2018 року (а.с.24).

11 грудня 2018 року позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження у приватного виконавця (а.с.25).

13 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом.

26 грудня 2018 року відповідач подав клопотання про залишення позову без розгляду в частині оскарження постанови №53304990 від 30.10.20118 (а.с.23).

Залишаючи позовну заяву без розгляду в частині оскарження постанови від 30.10.2018 №53304990, суд першої інстанції виходив з того, що позов в цій частині подано з порушенням десятиденного строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст. 287 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Таким чином, з метою перевірки дотримання позивачем передбаченого ст.287 КАС України строку звернення до суду необхідно встановити день, коли позивач дізнався про порушення його прав.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Додатково при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду колегія суддів звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

В рішенні у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 Суд погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що про порушення своїх прав він дізнався лише 11.12.2018 року, після ознайомлення з виконавчими провадженнями №57427640, 57807433, в яких містяться постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди.

Водночас, відповідно до клопотання про залишення позову без розгляду постанову про стягнення виконавчого збору винесено 30.10.2018 та надіслано ОСОБА_3 рекомендованим листом з повідомленням.

Зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що ОСОБА_3 отримав лист відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області 02 листопада 2018 року (а.с.24).

Таким чином, позивач міг і повинен був дізнатися про порушення свого права з моменту отримання оскаржуваної постанови, тобто з 02 листопада 2018 року.

Водночас, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом лише 13 грудня 2018 року, тобто з пропуском десятиденного строку, визначеного ст.287 КАС України.

З урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про те, що позивач порушив встановлений ст.287 КАС України строк звернення до суду з адміністративним позовом є обґрунтованим.

Частина 1 ст.122 та п.1 ч.2 ст.287 КАС України містять чітку та передбачувану вимогу звернутися в межах строку звернення до адміністративного суду саме з відповідним позовом, а не будь-якою іншою заявою або клопотанням, у тому числі направлених на вжиття судом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення.

Отже, подання заяви про забезпечення позову не звільнює позивача від обов'язку додержання вимог щодо строку звернення до адміністративного суду та не впливає на визначення та обчислення строку звернення до суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому строк у десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності приватного виконавця.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду в розумінні статей 122, 123 КАС України визнаються лише ті обставини, які були об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулася до суду та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 січня 2019 року року в справі №826/8378/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, позивач не навів жодних обставин, які б свідчили про наявність істотних перешкод чи труднощів, на підставі яких він пропустив строк звернення до суду.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_3 в частині визнання такою, що не підлягає виконанню, та скасування постанови від 30.10.2018 №53304990 без розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Суд вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 05 лютого 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.