Справа № 314/149/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

08 лютого 2019 рокуСправа № 314/149/19
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (71304, Запорізька область, м. Кам'янка - Дніпровська, АДРЕСА_1) до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (70033, Запорізька область, Вільнянський район, с. Любимівка, вул. Центральна, 86-а), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 (71304, Запорізька область, м. Кам'янка - Дніпровська, АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 (70033, Запорізька область, Вільнянський район, с. Любимівка, вул..Центральна, 86-а) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дій, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду з Вільніського районного суду Запорізької області (за підсудністю) надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 (далі третя особа 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 (далі третя особа 2) в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.12.2018 року про передачу у власність громадянці ОСОБА_4 ОСОБА_5 земельної ділянки для особистого селянського господарства та затвердження технічної документації;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо направлення до межі земельних ділянок, розташованих за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с.Грізне, вул..Набережна, 100 та 98, представника сільради інженера землевпорядника для контролю складання акту погодження меж;

зобовязати відповідача вчинити дії щодо направлення до межі земельних ділянок, розташованих за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с.Грізне, вул..Набережна, 100 та 98, представника сільради інженера землевпорядника для контролю складання акту погодження меж;

зобовязати відповідача вчинити дії щодо подання регресного позову сільради до ОСОБА_6 про неналежне виконання своїх службових обовязків, чим завдала сільраді матеріальних збитків по справі 22/207/07;

стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 100000 грн.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративного позову, дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

З позовної заяви встановлено, що підставою для звернення позивача з даним позовом до суду стало те, що 13 грудня 2018 року рішенням відповідача протиправно було затверджено технічну документацію та передано у власність громадянину ОСОБА_4 земельну ділянку для особистого селянського господарства.

Зазначає, що для здійснення погодження меж позивач просила сільраду повідомити її рекомендованим листом. Проте, відповідачем було проігноровано звернення позивача, що зумовило звернення до суду.

З позовної заяви встановлено, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на незаконне передання земельної ділянки іноземцю.

Тобто, позовні вимоги повязані з оскарженням позивачем отримання ОСОБА_5 громадянкою ОСОБА_4 земельної ділянки.

Суддя зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч.1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про затвердження технічної документації та передачу земельної ділянку третій особі, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення стосувалось права власності іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, яким було затверджено технічну документацію та передано у власність третьої особи земельну ділянку для особистого сільського господарства є незгода позивача з реалізацією цивільних прав між відповідачем та третіми особами.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Суддя зазначає, що правовідносини, які поставлені на вирішення адміністративного суду не є публічно-правовими. Відносини, повязані з правом власності на земельні ділянки, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у разі якщо позивач вважає, що діями/бездіяльністю та рішенням Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про передачу у власність земельної ділянки третій особі було порушено його особисті майнові чи немайнові права та завдано моральної шкоди, то позивач має право оскаржити такі дії/бездіяльність за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст..1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача вчинити дії щодо подання регресного позову сільради до ОСОБА_6 про неналежне виконання своїх службових обовязків, чим завдала сільраді матеріальних збитків по справі 22/207/07 також підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 20, 170, 241, 248, 256 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №314/149/19 (Провадження №2-а/314/15/19) за позовом ОСОБА_1 (71304, Запорізька область, м. Кам'янка - Дніпровська, АДРЕСА_1) до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (70033, Запорізька область, Вільнянський район, с. Любимівка, вул. Центральна, 86-а), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 (71304, Запорізька область, м. Кам'янка - Дніпровська, АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 (70033, Запорізька область, Вільнянський район, с. Любимівка, вул..Центральна, 86-а) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дій, стягнення моральної шкоди.

Розяснити ОСОБА_1 її право на звернення з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити позивачу, що його повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її постановлення.

Суддя М.С. Лазаренко