Справа № 2340/4037/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року справа № 2340/4037/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пруднікової В.О.,

представника позивача - Недоступ О.О. (за довіреністю),

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

встановив:

03 жовтня 2018 року до суду з позовною заявою звернулось Головне управління ДФС у Черкаській, в якій просить (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог стягнути з ОСОБА_4 податковий борг в сумі 516907,02 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач порушив вимоги Податкового кодексу України внаслідок чого має непогашений податковий борг перед бюджетом у сумі 516907 грн. Станом на день звернення до суду вказана заборгованість добровільно непогашена у відповідності до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а тому є необхідність її стягнення в судовому порядку. Податковий борг виник на підставі акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати сум податків до бюджету №67/23-00-13-0214/НОМЕР_1 від 31.01.2018 та податкових повідомлень-рішень від 19.03.2018 № та №.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач 11.12.2018 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити повністю. Зокрема зазначив, що 27.09.2007 ним укладено кредитний договір з ПАТ «УкрСиббанк» № 0 за договором іпотеки, серія та номер: 64386 від 21.09.2007, відомості про об'єкт нерухомого майна: реєстраційний номер 01, квартира, адреса АДРЕСА_3, строк виконання основного зобов'язання: 21.09.2037р., розмір основного зобов'язання 90 000,00 доларів США. Придніпровський районний суд м. Черкаси 09.02.2015 видав виконавчий лист № 711/14393/14-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргового зобов'язання, що додається. 11.11.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, в якому зазначено, що згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте відчужене (без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи вищезазначене ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» прийнято компромісне рішення, щодо реалізації заставленого майна: реєстраційний номер 01, квартира, адреса АДРЕСА_3. Відповідач посилається на лист ДФС від 21.03.2017р. № 5580/6/99-99013-02-03-15 в якому зазначено, що розділом IV ПКУ, абзацом другим, підпункті 165.1.16, пункту 165.1, статті 165 Податкового кодексу встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна, майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв'язку з невиконанням платником податку своїх зобов'язань за договором кредиту (позики), за умови що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики). Відповідач зазначає, що позивач не надав доказів, щодо інформування кредитором платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто, щодо отримання ним «додаткового блага», а також при розрахунку заборгованості не було застосовано підункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України де визначено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року. Крім того зазначив, що позивачем пропущено термін позовної давності.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 постановлено здійснити розгляд справи № 2340/4037/18 за правилами загального позовного провадження.

23.01.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому він просить позов задовольнити в повному обсязі.

01.02.2019 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник позивача просив адміністративний позов задовольнити повністю, а представники відповідача - відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 31.01.2018 на підставі підпунктів 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, пунктів 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, згідно наказу Головного управління ДФС у Черкаській області № 2222 від 21.12.2017 посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати сум податків до бюджету фізичної особи-платника податків ОСОБА_4.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою фізичної особи-платника податків ОСОБА_4 при визначенні загального річного оподаткованого доходу встановлено порушення підпункту 164.2.17д пункту 164.2 статті 164, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу 20 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб на суму 282640,03 грн та військового збору в сумі 21243,68 грн.

За результатами вказаної перевірки Головним управління ДФС у Черкаській області складено акт № 67/23-00-13-0214/НОМЕР_1 від 31.01.2018 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати сум податків до бюджету фізичної особи-платника податків ОСОБА_4 за період 01.01.2015 по 31.12.2015 (далі - акт перевірки).

19.03.2018 на підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 282640,03 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 70660,00 грн;

- № , яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за основним платежем на 21243,68 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 5310,92 грн.

Контролюючим органом на адресу відповідача направлена податкова вимога форми "Ф" від 15.06.2018 №41135-17 на суму 517928 грн 44 коп.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - Кодекс №2755).

Згідно ст. 15 Кодексу №2755 платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.п. 16.1.4. п.16.1 статті 16 Кодексу №2755, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.175. п.14.1 статті 14 Кодексу №2755, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно пункту 163.1 статті 163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1 статті 164 ПК України).

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 ПК України.

Так, пунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

При цьому відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

В розумінні підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

В свою чергу, у підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Із аналізу вищевказаних положень випливає, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку на доходи фізичних особі становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної гри.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Як свідчать матеріали справи, 27.09.2007 відповідачем укладено кредитний договір з ПАТ «УкрСиббанк» № 0 за договором іпотеки, серія та номер: 64386 від 21.09.2007, відомості про об'єкт нерухомого майна: реєстраційний номер 01, квартира, адреса АДРЕСА_3, строк виконання основного зобов'язання: 21.09.2037р., розмір основного зобов'язання 90 000,00 доларів США. Відповідно до п. 3.1 та п.3.2 вказаного договору про внесення змін № 1 сторони домовилися, що погашення заборгованості за договором кредиту в сумі 5352,00 долара США здійснюється позичальником (позивачем) не пізніше 25.02.2016.

Згідно відповіді ПАТ «УкрСиббанк» від 29.11.2017 №14-2-2/49858 на запит від 28.09.2017 №25116/23-00-13-0714 ГУ ДФС у Черкаській області було підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів громадянину ОСОБА_4 за період 4 квартал 2015 під ознакою 126 у сумі 1416245,16 грн. Доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164,2 статті 164 ПКУ та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ.

Таким чином, відповідно до наявної податкової інформації платник податків - фізична особа ОСОБА_4 отримав доходи в 2015 році, які, згідно з пп.164,2.17д) п. 164.2 ст. 164 ПКУ, підлягають включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню боржником в річній податковій декларації про майновий стан і доходи у сумі 1416245,16 грн.

Відповідно до п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України (станом на 01.02.2015 року) ставка податку становить 15 % бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або Інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно - правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту статті 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20%.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата становить 1218 грн.

Судом встановлено, що податкова декларація про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи ОСОБА_4 до ГУ ДФС у Черкаській області за 2015 рік не надавалася, чим порушено п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755 - VI із змінами і доповненнями.

Відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру, фізичною особою ОСОБА_4 в 4 кварталі 2015 р. отримано дохід під ознакою 126 - додаткове благо (у вигляді анульованого (прощеного) кредиту), що підлягає оподаткуванню у сумі 1416245,16 грн.

В порушення пп.164.2.17д) п. 164.2 ст. 164 ПКУ, фізичною особою ОСОБА_4 не відображено суму доходу в розмірі 1416245,16 грн. в податковій декларації за 2015 рік та не сплачено податок на доходи з фізичних осіб і військовий збір.

Податок на доходи з фізичних осіб та суму військового збору фізичною особою ОСОБА_4 не нараховано та не перераховано до бюджету.

Розрахунки з платником податків ОСОБА_4 проводились у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом.

При проведенні перевірки правильності проведення розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, що підлягає сплаті до бюджету фізичною особою ОСОБА_4 встановлено, що сума податку з доходів фізичної особи занижена на 282640,03 грн.

Відповідно абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПКУ, встановлено, що до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 ПКУ) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутсва, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відстоків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 01 січня звітного податкового року.

Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Крім того, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов'язку зі сплати військового збору з такої суми.

Наведене правило цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Оскільки відповідачем не було виконано покладені на нього податкові зобов'язання, а саме: не задекларовано та не сплачено ні ПДФО з отриманої суми доходу, ні військовий збір, то є правові підстави для притягнення її до відповідальності у вигляді накладення штрафних (фінансових) санкцій за п. 123.1 ст. 123 ПК України та нарахування податковим органом належної до сплати суми податку та військового збору.

Щодо твердження відповідача про порушення позивачем строків давності при зверненні до суду суд зазначає таке.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.56.17. Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк;

- днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

- днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику;

- днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Податкові повідомлення-рішення на підставі яких виник податковий борг позивачем не оскаржувалися, отже така сума податкового боргу вважається узгодженою.

Щодо посилань представника відповідача на те, що відповідач не проживає за адресою АДРЕСА_1, а тому не отримував податкові повідомлення-рішення, суд зазначає таке.

Положеннями пункту 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 42.1 та 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Положеннями пп. 42.4 ст. 42 ПК України визначено порядок листування контролюючих органів з платниками податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.

Податкові повідомлення-рішення № та № , направлялися позивачем за адресою АДРЕСА_1 та повернулися з відділення поштового зв?язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з інформації наданої на запит суду, Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради листом від 14.11.2018 №21903-01-12, повідомив суд, що згідно з наявною адресною карткою особи гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований з 24.05.2002 за адресою АДРЕСА_1 (.а.с.29).

Згідно з інформацією Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби в Черкаській області, ОСОБА_4, зареєстрований з 24.05.2002 за адресою АДРЕСА_1 (.а.с.30).

Враховуючи вищевикладене, позивачем виконані вимоги статті 58 ПК України та п. 3 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, тобто податкові повідомлення-рішення вважаються врученими належним чином.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг в розмірі 516907 (п?ятсот шістнадцять тисяч дев?ятсот сім) грн 02 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складене 14.02.2019.

Суддя В.П. Тимошенко