Справа № 200/10365/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року справа №200/10365/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Казначаеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної держадміністрації Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 200/10365/18-а (головуючий суддя І інстанції - Абдукадирова К.Е.), складену в повному обсязі 26 листопада 2018 року в м. Слов'янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної держадміністрації Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної держадміністрації Донецької області про:

- визнання рішення відповідача про відмову в призначенні адресної допомоги ОСОБА_1 на компенсацію витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 16 травня 2018 року по 27 липня 2018 року протиправним;

- зобов'язання управління здійснити виплату адресної допомоги ОСОБА_1 з моменту звернення, а саме з 16 травня 2018 року по 27 липня 2018 року (а.с. 5-9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про відмову в призначенні адресної допомоги ОСОБА_1 на компенсацію витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою ОСОБА_1 від 16 травня 2018 року. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату адресної допомоги від 16 травня 2018 року з врахуванням висновків, викладених у судовому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 69-73).

Не погодившись із судовим рішенням, Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної держадміністрації Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначив, що ним правомірно відмовлено у призначені щомісячної адресної допомоги за спірний період, оскільки позивач не знаходився за адресою фактичного місця проживання.

При цьому, апелянтом зазначено, що суд першої інстанції при прийнятті спірного рішення не взяв до уваги доводи управління, викладені у відзиві на позов, в якому чітко викладено правову позицію відповідача (а.с. 80-84).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, ІПН № НОМЕР_1 є внутрішньо переміщеною особою про що видана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18 листопада 2014 року № НОМЕР_2.

16 травня 2018 року позивач звернувся до Управління із заявою про призначення йому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 44).

15 червня 2018 року державним соціальним інспектором Управління був складений акт обстеження матеріально - побутових умов сім'ї позивача. Зі змісту вказаного акту вбачається, що в ході перевірки фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи встановлено, що заявник за адресою АДРЕСА_1 не перебуває, факт проживання не встановлений. Разом з тим, у цьому ж акті зазначено, що 18 червня 2018 року ОСОБА_1 з'явилася для проходження фізичної ідентифікації (а.с. 43).

09 липня 2018 року управлінням прийнято розпорядження про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги за її заявою від 16 травня 2018 року на підставі протоколу № 109 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (а.с. 46).

Про ці обставини позивача повідомлено листом від 11 липня 2018 року за вих. № 5646 (а.с. 45).

Як вбачається зі змісту витягу з протоколу № 109 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 26 червня 2018 року, зокрема, пункту 2.6 - комісією прийнято рішення відмовити у призначенні (відновленні) соціальних виплат таким, що з'явилися протягом трьох робочих днів для проходження фізичної ідентифікації ОСОБА_1 (а.с. 25).

24 липня 2018 року позивач повторно звернулась до Управління із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

За результатами розгляду вказаної заяви, Управлінням , на підставі протоколу № 119 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 28 серпня 2018 року, позивачу з 27 липня 2018 року призначено виплату допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 63- 64).

Спірними питанням у даній справі є правомірність не призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою ОСОБА_1 від 16 травня 2018 року в період з 16 травня 2018 року по 27 липня 2018 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправним та скасував рішення управління від 26 червня 2018 року про відмову в призначенні адресної допомоги ОСОБА_1 на компенсацію витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 16 травня 2018 року та зобов'язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату адресної допомоги від 16 травня 2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року N 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 якого визначено, що цей Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 7-1 Порядку № 509 визначено, що у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою про що видана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18 листопада 2014 року № НОМЕР_2. Судом також встановлено, що позивач неодноразово проходила ідентифікацію про що свідчать відповідні записи на вказаній довідці. Так, дію довідки продовжено до 18 листопада 2015 року (запис № 2731), до 18 травня 2016 року (запис № 5217), до 18 листопада 2016 року (запис № 10524) (а.с. 14).

Слід зазначити, що відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (з змінами від 08 червня 2016 року) довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

Відтак, дія довідки позивача, як внутрішньо-переміщеної особи не припинена, не скасована, відтак є дійсною. Призначення щомісячної адресної допомоги переміщеним особам визначається Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі Порядок № 505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

За приписами п.3 Порядку №505 грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (п.5 Порядку №505).

Пунктом 6 Порядку №505 передбачені підстави, коли грошова допомога не призначається, а саме: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

За приписами п.12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні спірної допомоги за заявою від 16 травня 2018 року у зв'язку з відсутністю позивача за фактичним місцем проживання, однак у п. 6 Порядку №505, яким визначені виключні підстави, коли грошова допомога не призначається, відсутня вищевказана підстава.

Механізм призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам врегульований Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Порядок № 365).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 365 цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 Порядку № 365 передбачено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно пункту 5 вказаного порядку, для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Пунктом 7 Порядку № 365 визначено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (п.8 Порядку № 365).

Пунктом 9-1 Порядку № 365 передбачено, що у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Слід зазначити, що позивач звернулась до відповідача 18 червня 2018 року, тобто у триденний термін, як це передбачено зазначеним Порядком, та про що зазначено у акті обстеження матеріально - побутових умов сім'ї позивача (а.с. 43).

Водночас, той факт, що позивач все ж таки прибула протягом трьох робочих днів, як зазначено у повідомленні від 15 червня 2018 року, до Управління відповідачем не заперечується.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (крім осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати.

Пунктом 12 Порядку № 365 визначено, що за результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї або інших документів, визначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Відповідно до пункту 13 цього порядку, комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Проте, суд наголошує на тому, що позивачем виконані вимоги управління в частині прибуття протягом 3-х робочих днів для проходження фізичної ідентифікації.

Пунктом 15 Порядку № 365 передбачено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 2 вказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до статті 7 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Враховуючи вищевикладене, відсутність законодавчо встановлених підстав для відмови у призначені спірної допомоги, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 26 червня 2018 року про відмову в призначенні адресної допомоги ОСОБА_1 на компенсацію витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 16 травня 2018 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим вихід за межі позовних та за для невтручання в дискреційні повноваження відповідача зобов'язання управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату адресної допомоги від 16 травня 2018 року.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції при прийнятті спірного рішення не взяв до уваги доводи управління, викладені у відзиві на позов, в якому чітко викладено правову позицію відповідача є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з урахуванням всіх обставин по справі.

При цьому надання відзиву на позов не є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної держадміністрації Донецької області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 200/10365/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова