Справа № 821/3364/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/3364/15-а

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.;

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства "Дельта Банк",-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа), в якому, з урахуванням письмових уточнень просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США №013-21505-250215 від 25 лютого 2015 року;

- зобов'язати надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_2, якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про безпідставність висновку Уповноваженої особи про нікчемність договору банківського вкладу і, як наслідок, про порушення права на отримання гарантованої суми вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США №013-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2.

Зобов'язав Уповноважену особу надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_2, якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США №013-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що Уповноважена особа не довела правових підстав для застосування до договору банківського вкладу наслідків нікчемності, а тому дії відповідача із застосування таких наслідків є протиправними.

Наведене, на думку суду першої інстанції, є підставою для зобов'язання Уповноваженої особи має надати до Фонду гарантування вкладів додаткову інформаціє щодо позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу, суду зазначив, що оскільки таке рішення не приймалось, підстави для задоволення вказаної частини позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

На адресу суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не обґрунтував підстав, за яких дійшов висновку про наявність в діях Уповноваженої особи ознак протиправності, а також аргументував мотиви щодо обов'язку надати до Фонду додаткову інформацію про вкладника.

Вважає, що укладений з позивачем договір банківського вкладу є нікчемним на підставі п.7 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки він підписаний в період дії певних обмежень, та надає вкладнику перевагу перед іншими кредиторами у вигляді можливості отримання своїх коштів за рахунок Фонду гарантування через третіх осіб.

Також, зазначив, що висновок суду першої інстанції з приводу відсутності рішення про визнання спірного договору нікчемним є необґрунтованим, оскільки зроблений без урахування протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів від 15.09.2015 року та Наказу №813 від 16.09.2015 року «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних договорів».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, надавши правильну оцінку наданим сторонами доказам, повно і об'єктивно встановив обставини та відповідні їм правовідносини, правильно застосував норми права, а тому підстави для скасування постанови відсутні.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання суду апеляційної інстанції, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.4 ст.229 КАС України).

Фактичні обставини справи.

25 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір №013-21505-250215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» в доларах США, відповідно до умов якого Банк відкриває вкладнику (депозитний) рахунок НОМЕР_1, на який залучає вклад в сумі 4999 доларів США до 27.03.2015 року; процентна ставка становить 5,5 процентів річних.

25 лютого 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору №013-21505-250215, за якою сторони домовилися викласти п.1.8 статті 1 Договору в наступній редакції: «Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього Договору».

Згідно платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46463142 від 25.02.2015 року, ОСОБА_3 перерахував з рахунку НОМЕР_2 на рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_1 кошти у розмірі 4999 доларів США.

02 березня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято Постанову №195 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних». На підставі відповідної постанови, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким 03.03.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджують тимчасову адміністрацію. Уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Перевірка здійснювалася на виконання наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» №408 від 29.05.2015 року та на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №174/15 від 27.07.2015 року.

За результатами проведеної перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами банку після 16.01.2015 року включно.

Постановою Правління Національного Банку України від 02.10.2015 року №664 відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Дельта Банк».

05 жовтня 2015 року згідно рішення виконавчої дирекції Фонду №181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено Кадирова Владислава Володимировича уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» строком на 2 роки з 05.10.2015 року по 03.10.2017 року включно.

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів опубліковано оголошення про те, що з 08.10.2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Дельта Банк»; для отримання коштів вкладники ПАТ «Дельта Банк» з 08.10.2015 року по 18.11.2015 року включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - АТ «Ощадбанк», АТ «Укрексімбанк», АБ «Укргазбанк».

Після звернення до АТ «Ощадбанк», позивачу стало відомо, що він відсутній в списках на отримання гарантованої суми вкладу за договором банківського вкладу.

У подальшому позивач отримав лист тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» від 23.09.2015 року, в якому його повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №013-21505-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 261 ЦК України.

Наказом від 16.09.2015 року №813 Уповноваженою особою застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), з підстав, визначених п.7 ч.2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до переліку якого увійшов і договір №013-21505-250215 від 25.05.2015 року.

Не погоджуючись з правомірністю рішення відповідача про визнання нікчемним договору банківського вкладу, та застосування до нього наслідків нікчемності, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та висновки суду апеляційної інстанції.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.4 Закону №4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію, формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI).

Стосовно порядку визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, то відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення), передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню(далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

У п.6 розд. ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 2) надання додаткової інформації про вкладників; 3) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду, 4) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; 5)затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Таким чином, уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а також внесення до нього змін з урахуванням положень ч.2 ст.26 Закону №4452-VI, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

Вкладником, згідно п.4 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

З матеріалів справи вбачається, що позивач укладав з АТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту), а отже в розумінні закону є вкладником.

Також, відповідно до умов договору №013-21505-250215 від 25 лютого 2015 року на відповідному банківському рахунку розміщено 4999 доларів США строком до 27.03.2015 року.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року), що дає підстави вважати, що позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI.

Частина 3 статті 38 Закону №4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15), у якій визначено, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Отже, доводи апелянта з приводу нікчемності укладеного позивачем договору банківського вкладу, згідно п. 7 ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI не знайшли свого підтвердження в процесі вирішення спору в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів суду погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

Водночас, колегія суддів погоджується з апелянтом про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності рішення Уповноваженої особи про визнання спірного договору нікчемним, а також наявності підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування наслідків нікчемності до договору банківського вкладу №013-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року, суд першої інстанції взагалі не надав оцінку прийнятому Уповноваженою особою наказу №813 від 16.09.2015 року «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних договорів», яким до укладеного позивачем з банком договору банківського вкладу застосовано наслідки нікчемності (а.с.53).

Згідно ч.ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону №4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст.38 Закону №4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України та ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів АТ «Дельта Банк» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними дій або рішень уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, відтак, не може бути розглянута у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо задоволення позовної вимоги про зобов'язання Уповноважену особу надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно ОСОБА_2, якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США №013-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2, слід скасувати та закрити провадження в цій частині.

Закриття провадження у вказаній частині позовних вимог, відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах (постанови від 14 листопада 2018 року по справі № 820/382/16 та від 31 жовтня 2018 року по справі №802/351/16-а).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій (рішення) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США №013-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2 - скасувати, а провадження в цій частині - закрити.

В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 11.02.2019 року.