Справа № 810/3684/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3684/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю: секретаря Мідянки А.А.,

представника відповідача Кратко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Управління житлово-комунального господарства «Біличі» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Управління житлово-комунального господарства «Біличі» звернулося до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 17.08.2015 № про зменшення суми від'ємного значення, винесеного відповідачем за результатами камеральної перевірки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що предметом камеральної перевірки може бути лише правильність складання податкових декларацій, в той час, як своєчасність сплати усіх передбачених Податковим кодексом податків і зборів повинна перевірятися під час проведення документальних перевірок у порядку, визначеному ст.ст.77, 78 ПК України. Позивач вважає, що відповідач при наявності податкового боргу, повинен був зменшитись саме податковий борг на суму від'ємного значення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 17.08.2015 № в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4663,64 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження висновки відповідача про завищення УЖКГ «Біличі» суми від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ по декларації за червень 2015 року в розмірі 95777,36 грн, в той час, як належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваного рішення в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 4663,64 грн, не надано.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводи апелянта обґрунтовані тим, що внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права судом надано невірну юридичну оцінку обставинам, що мають значення для справи, що спричинило помилковість висновку суду щодо прав і обов'язків сторін у справі та призвело до винесення незаконного судового рішення. Апелянт наполягає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки, позивачем, в порушення вимог пп.50.1 ст.50 Податкового кодексу України, завищено суму від'ємного значення, задекларовану у рядку 24 уточнюючого розрахунку за червень 2015 року, саме на суму 100441 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що Управління житлово-комунального господарства «Біличі» зареєстроване як юридична особа 11.02.1997, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №489584, відповідно до свідоцтва №40104464 Серії НБ №103428 є платником податку на додану вартість з 06.09.2002.

16 липня 2015 року УЖКГ «Біличі» засобами телекомунікаційного зв'язку подано до Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, в якій задекларовано суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, яка: зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 100441,00 грн (рядок 23.1 декларації).

Вказана податкова декларація була подана в пакеті разом з додатком №1 «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість» та додатком №5 «розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів».

Отримання вказаних документів Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області підтверджується квитанціями №2 про отримання документів.

28 липня 2015 року посадовою особою Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість УЖКГ «Біличі» за червень 2015 року, за результатом якої складено акт від 28.07.2015 №1022/15-01/23579209.

В даному акті зазначено, що при перевірці використано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року з додатками (№ від 17 липня 2015 року); перевіркою встановлено, що УЖКГ «Біличі» задекларовано суму від'ємного значення у зменшення податкового боргу з ПДВ у рядку 23.1 декларації в розмірі 100441,00 грн; відповідно до даних інтегрованої картки платника з ПДВ УЖКГ «Біличі» встановлено, що станом на 01.06.2015 у платника наявний податковий борг в сумі 1863809,51 грн; станом на день подання податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року (17.07.2015) стан електронного рахунку УЖКГ «Біличі» має від'ємний ліміт в сумі -371064,44 грн, що не дає платнику права відображати суми від'ємного значення у зменшення податкового боргу з ПДВ за червень 2015 року в розмірі 100441,00 грн.

Таким чином, податковий орган дійшов висновку, що в порушення вимог пункту 200.4 статті 200 ПК України УЖКГ «Біличі» завищено суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ по декларації за червень 2015 року в розмірі 100441,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 17.08.2015 №, яким УЖКГ «Біличі» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 100441,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення було отримано позивачем 26.08.2015.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень частково довів суду, що діяв правомірно, а в іншій частині його висновки належними доказами не підтверджуються, а навпаки спростовуються встановленими в ході судового розгляду обставинами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За нормами п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно з п.76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Позиція позивача обґрунтована тим, що відповідач повинен був проводити документальну перевірку, а не камеральну, оскільки заходи, проведені контролюючим органом характерні саме документальним перевіркам

Разом із тим, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України визначений перелік даних, що можуть бути предметом камеральної перевірки, у тому числі податкові декларації та дані системи електронного адміністрування ПДВ.

Із акту камеральної перевірки встановлено, що податковим органом під час перевірки досліджувались податкова декларація із ПДВ позивача за червень 2015 року (№ від 17 липня 2015 року) та дані системи електронного адміністрування ПДВ.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях податкового органу відсутні будь-які суперечності та порушення пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.2 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті до бюджету в строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.4 ст.200 Податкового кодексу України визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.10 ст.200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду; у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації за вирахуванням від'ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що платник податку наділений правом самостійно визначити порядок використання суми від'ємного значення з податку на додану вартість, сформованого між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за результатом господарської діяльності.

Так, суб'єкт господарювання має право використати суму від'ємного значення у зменшення суми податкового боргу.

При цьому, декларування платником сум від'ємного значення податку в рахунок зменшення суми податкового боргу з ПДВ (рядок 23.1) здійснюється виключно в рамках реєстраційної суми, визначеної відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України на момент подання податкової декларації.

Однією з умов правомірності зарахування суми від'ємного значення у зменшення податкового боргу з ПДВ є наявність позитивного ліміту на електронному рахунку платника податку, але не менше суми, на яку платник податків має намір зменшити податковий борг.

Судом першої інстанції встановлено, що Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було помилково зазначено день подання позивачем податкової декларації №, а саме, 17.07.2015, замість 16.07.2015, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, згідно витягу зі зворотнього боку інтегрованої картки платника станом на 01.06.2015 у УЖКГ «Біличі» наявний податковий борг у розмірі 1863809,51 грн. (а.с. 112)

Відповідно до системи АІС «Податковий блок» станом на 16.07.2015 (день подання податкової декларації) УЖКГ «Біличі» мало позитивний ліміт на електронному рахунку у розмірі 4663,64 грн (а.с. 97).

Враховуючи вимоги абзацу «а» пункту 200.4 статті 200 ПК України, позитивний ліміт на електронному рахунку УЖКГ «Біличі» в сумі 4663,64 грн дає право позивачу відобразити в декларації з ПДВ за червень 2015 року суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ, в межах вказаного ліміту.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що опозивачем правомірно задекларовано в декларації за червень 2015 року суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, яка: зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, лише у розмірі 4663,64 грн, в той час, як в іншій частині своє підтвердження знайшли доводи податкового органу, які позивачем не спростовані.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги посилання позивача на неврахування Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області під час камеральної перевірки податкового боргу по сплаті податку на додану вартість, який встановлено згідно постанови Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі №810/4465/15, оскільки, на момент декларування позивачем суми від'ємного значення в декларації за червень 2015 року такий борг не існував.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та скасування податкового повідомлення-рішення Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 17.08.2015 № в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4663,64 грн.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08.02.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк