Справа № 640/18134/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Петропавлівсько - Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року зазначену позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивачем, через свого представника, подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду (за текстом апеляційної скарги).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася, через свого представника - ОСОБА_3, до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 27.05.2016 № 23.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2018 року адміністративну справу № 640/18134/18 передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду, в порядку статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана представником - ОСОБА_3

На підтвердження повноважень на представництва інтересів ОСОБА_2, до позовної заяви доданий ордер КВ № 287728 від 30.10.2018, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 25.10.2018 № б/н (а.с.42).

Як зазначено судом першої інстанції, до позовної заяви представником позивача не додано договору про надання правової допомоги від 25.10.2018 № б/н, на підставі якого був виданий ордер КВ № 287728 на надання правової допомоги від 30.10.2018 року, що виключає можливість встановити обсяг наданих представнику повноважень на захист прав та інтересів позивача.

Також, судом зазначено, що на звороті зазначеного ордера міститься інформація щодо «представництва без обмежень з усіма правами позивача та його представника, що передбачені КАС України».

У той же час, на титульній стороні ордеру КВ № 287728 від 30.10.2018, адвокату доручено представляти інтереси довірителя виключно у місцевих, апеляційних та касаційній інстанції, зокрема, в Окружному адміністративному суді міста Києва.

Таким чином, Київський окружний адміністративний суд дійшов висновку про відсутність будь-яких застережень щодо представництва інтересів позивача саме в Окружному адміністративному суді міста Києва. Водночас, відсутність договору, на підставі якого був виданий ордер, позбавляє можливості встановити обсяг повноважень щодо представництва саме у Київському окружному адміністративному суді.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції та вважає помилковими висновки суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, вона подана ОСОБА_2 через свого представником позивача ОСОБА_3, який діє на підставі ордеру КВ № 287728 від 30.10.2018 року.

На звороті зазначеного ордера міститься інформація щодо «представництва без обмежень з усіма правами позивача та його представника, що передбачені КАС України».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушення її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст. 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

За приписами ст. 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Отже, ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція КАС України не вимагає.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону № 5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 400-1 Кримінального кодексу України).

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з правових положень Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року в справі №9901/736/18.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження по справі.

У зв'язку з вищезазначеним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.