Справа № 420/5711/18
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5711/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Одеса

У залі судових засідань № 33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Довгальової Г.Г.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про (з урахуванням заяви про зміну підстав позову вх.№36856/18 від 29.11.2018р.) :

визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3345/5 від 25 жовтня 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»;

визначення, що рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/5711/18, що набрало законної сили, є підставою відновлення (розблокування) Державним підприємством «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України доступ державному реєстратору приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

визначення строку виконання судового рішення та звернення рішення, що прийнято по справі №420/5711/18 до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1, зазначила, що наказ Міністерства юстиції України №3345/7 від 25 жовтня 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», прийнятий за результатами камеральної перевірки, виданий з порушенням статті 371 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01 липня 2004 року, пункту 10 «Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №990 від 21 грудня 2018 року, прийнятий без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, без урахування права позивача на участь у процесі його прийняття, а тому підлягає скасуванню. Крім того, на думку позивача, її діями не було порушено права та законні інтереси фізичних чи юридичних осіб або держави.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду (суддя Кравченко М.М.) від 05 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року, заявлено та задоволено самовідвід судді Кравченка М.М., в адміністративній справі №420/5711/18, за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 25 жовтня 2018 року №3345/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

20 листопада 2018 року, відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд судді Балан Я.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, адміністративну справу №420/5711/18 прийнято до провадження.

06 грудня 2018 року, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання вирішено розгляд справи продовжити за правилами загального позовного провадження.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив на позовну заяву (вх.38755/18 від 13.12.2018р.). У відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що під час проведення камеральної перевірки приватного нотаріуса ОСОБА_1, були виявлені порушення. Міністерство юстиції України, прийнявши до уваги пропозицію Комісії, створеної для проведення даної камеральної перевірки, у відповідності до приписів ч.2 ст.371 Закону України №1952-ІV від 01 липня 2004 року, прийняло рішення у формі наказу №3345/5 від 25.10.2018 року, про тимчасове блокування доступу ОСОБА_1, до Державного реєстру прав. На думку відповідача, ним було прийнято вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав, що виключає необхідність доведення шкоди завданої в результаті порушень, виявлених камеральною перевіркою. Прийняття зазначеного рішення є дискреційними повноваженнями Міністерства юстиції України (т.І, а.с.98-128).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до статті 371 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01 липня 2004 року та Постанови Кабінету Міністрів України №990 від 21.12.2016 року «Про затвердження Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації», Міністерством юстиції України прийнято наказ №2555/7 від 25.07.2018 року, яким вирішено провести моніторинг реєстраційних дій у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та затверджено перелік державних реєстраторів, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, до яких включено ОСОБА_1 приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу.

Даний наказ опубліковано на офіційному сайті Міністерства Юстиції України 27.07.2018 року (https://minjust.gov.ua/news/acts/nakazpro-provedennya-monitoringu-reestratsiynih-diy-u-derjavnomu-reestri-rechovih-prav-na-neruhome-mayno-ta-edinomu-derjavnomu-reestri-yuridichnih-osib-fizichnih-osib-pidpriemtsiv-ta-gromadskih-formuvan-25643).

Моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань згідно наказу №2555/7 від 25.07.2018 року проводився у термін до 03 вересня 2018 року.

31.08.2018 року, головним спеціалістом відділу контролю у сферах державної реєстрації Управління акредитації, контролю та моніторингу субєктів державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату ОСОБА_4, складено Акт за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (т.І, а.с.124-128).

У вищевказаному Акті зазначено, що у ході моніторингу реєстраційних дій позивача, встановлено порушення вимог частини третьої статті 10, частини першої статті 18, статті 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 1952-ІV від 01 липня 2004 року, пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Кабінетом Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, пунктів 10,11,12,13 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року, за заявою про реєстрацію іншого речового права №25782843 та заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав №25657336, оскільки за зазначеними заявами не здійснено пошук у державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно; право власності та субєкта цього права; інші речові права та субєкта цих прав; іпотеку та субєкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та субєкта цих прав (відсутні сформовані пошуки відомостей у Державному реєстр прав); за заявами про внесення змін до записів Державного реєстру прав №№26398922, 26400059, 26405822, оскільки за зазначеними заявами не встановлено черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв (відсутній пошук у базі даних заяв).

17.09.2018 року, наказом Міністерства юстиції України №3347/7 «Про проведення камеральної перевірки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора-приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1», утворено Комісію для проведення камеральної перевірки у складі : ОСОБА_5 начальника відділу контролю у сферах державної реєстрації Управління акредитації, контролю та моніторингу субєктів державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату; ОСОБА_6 головного спеціалісту відділу контролю у сферах державної реєстрації Управління акредитації, контролю та моніторингу субєктів державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату; ОСОБА_7 головного спеціаліста відділу контролю у сферах державної реєстрації Управління акредитації, контролю та моніторингу субєктів державної реєстрації департаменту державної реєстрації та нотаріату, та наказано провести камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора-приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з дати реєстрації цього наказу (т.І, а.с.123).

Міністерством юстиції було розміщено Наказ №3347/7 від 17.09.2018 року «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1» (https://minjust.gov.ua/news/acts/nakazpro-provedennya-kameralnoi-perevirki-u-derjavnomu-reestri-rechovih-prav-na-neruhome-mayno-derjavnogo-reestratora-privatnogo-notariusa-odeskogo-miskogo-notarialnogo-okrugu-illichovoi-natalii-artemivni).

Копія даного наказу, згідно супровідного листа Міністерства юстиції України, направлена ОСОБА_1, 19.09.2018 року за вихідним номером 10076/19.3.2/34-18 на зазначену адресу позивача 65044, м. Одеса, вул. Пироговська 7/9 (т.І, а.с.122).

04.10.2018 року, Комісією утвореною для проведення камеральної перевірки, складено довідку за результати проведення камеральної перевірки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зі змісту якої вбачається, що при перевірці реєстраційних дій позивачем виявлені порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно (т.І, а.с.117).

Зокрема, встановлено, що 28.07.2016 року, приватним нотаріусом ОСОБА_1, прийнято заяву №17866677 про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «РАФ-ПЛЮС» () на обєкт нерухомого майна нежитлову будівлю лікувально-оздоровчого комплексу, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Боровського Миколи, буд. 33/1.

28.07.2016 року за результатами розгляду вищезазначеної заяви приватним нотаріусом ОСОБА_1, прийнято рішення №30671890, на підставі якого відкрито розділ Державного реєстру прав №01, внесено запис про право власності ТОВ «РАФ-ПЛЮС» №15620817, запис про іпотеку №15621111, а також записи про арешт нерухомого майна №№15621337, 15621420, 15622013, 15622192, щодо всього рухомого та нерухомого майна ТОВ «РАФ-ПЛЮС».

У порушення вимог статей 3,12,26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 1952-ІV від 01 липня 2004 року, пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року, приватним нотаріусом ОСОБА_1, записи про арешти №№15621337, 15621420, 15622013, 15622192 було безпідставно видалено як помилкові, без відповідного рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 371 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 1952-ІV від 01 липня 2004 року, пункту 9 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №990 від 21.12.2016 року, Комісія запропонувала тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) рік (т.І, а.с.121).

Наказом Міністерства юстиції України №3345/5 від 25.10.2018 року, «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора-приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) рік (т.І, а.с.116).

Вважаючи, що в оскаржуваному наказі про блокування доступу до державного реєстру та довідці складеної Комісією, не міститься жодного мотиву блокування доступу позивача до Державного реєстру (ні стосовно тривалості блокування, ні стосовно фактів порушення та їх наслідків), наголошуючи на протиправності наказу, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі також Закон №1952-IV) який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав,.

Відповідно до статті 18 Закону №1952-IV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 28.07.2016 року, прийнято заяву №30670503, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), поданої ОСОБА_8, яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 17866677 від 28.07.2016 року о 09 годині 27 хвилин (т.ІІ, а.с.47).

У переліку документів, поданих із заявою зазначено: договір купівлі-продажу, серія та номер 2567, виданий 03.08.2007 року, видавник: ОСОБА_9, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу; витяг з Державного реєстру правочинів, серія та номер:4395233, виданий 03.08.2007 року; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серія та номер 15477540, виданий 06.08.2007 року, видавник Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості»; акт прийому-передачі нерухомого майна до договору купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 03.08.2007 року, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «РАФ-ПЛЮС», Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЙЯ», квитанцію 240119170 від 28.07.2016 року, ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», довідка Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «ПІВДЕННИЙ» №16-40547 від 26.07.2016 року.

Згідно з абз. 1, 2 п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обовязково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Згідно з п. 13 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, у разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність раніше зареєстрованих інших заяв на це саме майно, ніж заява, що ним розглядається, державний реєстратор невідкладно приймає рішення про розгляд заяви після прийняття рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за результатом розгляду заяви, яка зареєстрована в базі даних заяв раніше. Черговість розгляду заяв застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав. У разі коли заявник за власним бажанням отримує рішення державного реєстратора щодо черговості розгляду заяви у паперовій формі особисто, державний реєстратор, уповноважена особа відповідно до пункту 9 цього Порядку встановлює особу заявника та перевіряє обсяг його повноважень.

У матеріалах справи наявна копія заяви від 28.07.2016 року, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності, за підписом приватного нотаріуса ОСОБА_1, у якій зазначено, що вид реєстрації яка проводиться виникнення, а не припинення чи перехід (т.ІІ, а.с.31).

Згідно рішення №30671890 від 28.07.2016 року, «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», позивачем проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю лікувально-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського Миколи, будинок 33/1, за Товариством з обмеженою відповідальністю «РАФ-ПЛЮС» та відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна (т.ІІ, а.с.58).

Крім того, внесено запис про іпотеку №15621111 та записи про обтяження №№15622192 (дата державної реєстрації 04.04.2016 року), 15622013 (дата державної реєстрації 17.03.2016 року), 15621337 (дата державної реєстрації 14.12.2015 року), 15621420 (дата державної реєстрації 20.01.2014 року) (т.ІІ, а.с.59-61).

Як пояснила позивач, у спеціальному розділі вона не здійснила відмітку про погашення записів №№12522802, 4321340, 13727243, 14015264, так як вони стосувалися всього майна та залишилися чинними.

Проте, коли до позивача звернувся іпотекодержатель у 2018 році, вказавши на подвійне обтяження, ОСОБА_1, було видалено записи №№15621337, 15621420, 15622013, 15622192 як помилкові.

Дана інформація підтверджується Управлінням державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, яким повідомлено, що згідно даних журналу обліку надходження (вибуття) реєстраційних справ управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР, записи про арешти №№ 15621337, 15621420, 15622013, 15622192 відсутні в архіві управління, оскільки видалені як помилкові (т.ІІ, а.с.1-21).

Позивач зазначила, що під час вчинення реєстраційних дій, керувалася ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 1952-ІV від 01 липня 2004 року, в редакції чинній станом на 01.01.2016 року, а саме: на кожний новостворений обєкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких обєктів. Записи про речові права та їх обтяження щодо обєкта, який поділяється, або при виділі частки з цього обєкта переносяться до розділів Державного реєстру прав, відкритих на кожний новостворений обєкт. Якщо правочином або актом відповідного органу встановлено, що речові права та їх обтяження не поширюються на всі новостворені обєкти нерухомого майна, записи про такі права та обтяження переносяться лише до розділів, відкритих для новостворених обєктів, яких вони стосуються. У разі обєднання обєктів нерухомого майна відповідні розділи Державного реєстру прав та реєстраційні справи закриваються, реєстраційні номери таких обєктів скасовуються. Для новоствореного обєкта нерухомого майна відкривається новий розділ у Державному реєстрі прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер такому обєкту. Записи про речові права та їх обтяження щодо обєктів, що обєднуються, переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого для новоствореного обєкта, із зазначенням тієї частини такого новоствореного обєкта, щодо якої записи про речові права та їх обтяження були зареєстровані.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06 жовтня 2016 року №1666-VIII, який набрав чинності 02 листопада 2016 року, Закон №1952-IV доповнено статтею 37-1 «здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав», якою Міністерство юстиції України наділено повноваженнями контролю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами субєктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи субєктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи субєктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи субєктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи субєктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами субєктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації субєкта державної реєстрації прав.

Відповідно до частини четвертої статті 37-1 Закону №1952-IV Кабінетом Міністрів України розроблено Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затверджений постановою від 21 грудня 2016 року № 990, який набрав чинності 30 грудня 2016 року (далі також - Порядок № 990) та, зокрема, безпосередньо визначає процедуру здійснення Мін'юстом відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно Порядку №990, моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: 1) порушення строків, визначених Законами; 2) проведення реєстраційних дій в неробочий час; 3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; 4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; 5) скасування (видалення) записів з реєстрів; 6) державні реєстратори та/або субєкти державної реєстрації, визначені Мінюстом.

Періодичність моніторингу реєстраційних дій за окремими зазначеними критеріями, перелік державних реєстраторів та/або субєктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг за критерієм, визначеним у підпункті 6 цього пункту, а також строк, протягом якого проводиться такий моніторинг, визначаються (затверджуються) Мінюстом з розміщенням відповідної інформації на офіційному веб-сайті.

За результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мінюсту, що проводила такий моніторинг.

У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або субєктів державної реєстрації.

У разі виявлення за результатами моніторингу реєстраційних дій фактів неподання юридичною особою державному реєстратору визначеної Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" інформації про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи посадова особа Мінюсту в обовязковому порядку зазначає про такі факти в акті моніторингу реєстраційних дій та складає відповідно до законодавства протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною шостою статті 166-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мінюсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мінюсту. Камеральна перевірка проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів.

Наказ Мінюсту про проведення камеральної перевірки в обовязковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті.

Копія наказу Мінюсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або субєкту державної реєстрації.

Під час проведення камеральної перевірки комісія має право: 1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів; 2) витребувати у субєкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; 3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб субєктів державної реєстрації надання пояснень.

Результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії.

У довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки (число, місяць, рік); прізвище, імя та по батькові посадових осіб Мінюсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні акти законодавства) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів; пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.

За результатами проведеної камеральної перевірки Мінюст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Згідно статті 39 Закону України №1952-IV державні реєстратори, субєкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом.

Позивачем у судовому засіданні не заперечувався факт допущення порушень, проте зазначалося, що застосоване до неї стягнення не є співрозмірним зі встановленими в ході перевірки обставинами, строк тимчасового блокування є завеликим.

Відтак, у ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження порушення вчинені нотаріусом ОСОБА_1, та виявлені відповідачем у ході перевірки. Порушення процедурних питань проведення камеральної перевірки, судом під час розгляду справи не встановлено.

Суд критично ставиться до тверджень позивача, що її не було ознайомлено зі змістом довідки перевірки, не витребувано письмових доказів та пояснень, чим було порушено її право на участь в процесі прийняття оскаржуваного наказу Міністерства юстиції та призвело до його необґрунтованості.

Суд звертає увагу, що законодавством не встановлено обовязку залучати субєкта, щодо якого проводиться перевірка, до участі у її проведенні та в подальшому прийнятті відповідного рішення. Документи, створені або отримані під час проведення камеральної перевірки можуть надаватися субєкту, щодо якого проводилася камеральна перевірка, у разі його звернення.

Стосовно тверджень позивача, що наказ Міністерства юстиції України №3345/5 від 25 жовтня 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» є невмотивованим, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №228 від 02 липня 204 року «Про затвердження Положення про Міністерство юстиції України», Мінюст у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Накази Мінюсту, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, видаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Накази Мінюсту, видані у межах повноважень, передбачених законом, обовязкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.

В свою чергу при складанні наказів Мінюст дотримується Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 (далі - Правила), які є нормативно-правовим актом, обовязковим для виконання всіма установами, та якими затверджені вимоги до управлінських документів.

Згідно з загальними вимогами до тексту управлінських документів, викладених у главі 8 розділу II Правил текст управлінського документа повинен бути чітким, конкретним, лаконічним, інформативним та відповідати орфографічним, лексичним, морфологічним, синтаксичним, стилістичним, пунктуаційним нормам; повинен стосуватися того питання, яке сформульоване в заголовку до тексту, чітко відображати причину й мету створення документа, розкривати суть конкретної справи, містити аргументовані докази, висновки, пропозиції.

Під час складання документів вживається діловий стиль, для якого характерний нейтральний тон викладення, позбавлений образності, емоційності та індивідуальних авторських рис.

Пунктом 4 глави 8 розділу II Правил передбачено, що текст документа оформляють у вигляді суцільного звязного тексту (або анкети чи таблиці, або шляхом поєднання цих форм), який містить граматично і логічно узгоджену інформацію про управлінські дії і використовується під час складання організаційно-розпорядчих документів.

Суцільний звязний текст, як правило, складається з двох частин. У першій (вступній) частині зазначаються підстава, обґрунтування або мета складання документа, у другій (заключній) частині - висновки, пропозиції, рішення, прохання.

Відповідно до пункту 9 розділу IX Правил Структура тексту розпорядчого документа, як правило, складається з двох частин - констатуючої (преамбули) і розпорядчої.

У констатуючій частині зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання розпорядчого документа. Зазначена частина може починатися зі слів «На виконання», «З метою» тощо. Якщо документ видається на підставі іншого розпорядчого документа, в констатуючій частині зазначаються назва виду цього документа, його автор, дата, номер та заголовок.

Розпорядча частина поділяється на пункти і підпункти, які нумеруються арабськими цифрами. У кожному пункті повинні бути зазначені виконавці (структурні підрозділи або конкретні посадові (службові) особи), конкретні завдання (доручення) і строки їх виконання. Виконавці можуть бути названі також узагальнено, наприклад: «директорам центральних державних архівів», «начальникам структурних підрозділів».

Оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №3345/5 від 25 жовтня 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» - відповідає вищеназваним вимогам.

Позивач звертала увагу суду, на наявну у матеріалах справи копію експертного висновку від 16 листопада 2018 року, експертно-правової комісії при нотаріальній палаті України, у якому зазначалося, що рішення (наказ) Міністерства юстиції України №3345/5 від 25 жовтня 2018 року не є достатньо вмотивованим. Проте суд зазначає, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України) та вищевказаний висновок носить лише рекомендаційний характер.

У судовому засіданні, ОСОБА_1, не заперечувала той факт, що нею було допущено «помилку» під час вчинення реєстраційних дій, проте представник відповідача зазначала, що позивачем неправомірно ототожнюються слова «помилка» та «порушення». Представник відповідача наголошувала, що приватним нотаріусом ОСОБА_1, було допущено саме порушення під час реєстрації у Державному реєстрі, саме тому, Міністерство юстиції України, користуючись своїми дискреційними повноваженнями вирішило заблокувати доступ позивачу до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно строком на один рік.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент вчинення позивачем реєстраційної дії та чинними на момент прийняття відповідачем оскаржуваного наказу, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Позовна вимога про визначення, що рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/5711/18, що набрало законної сили, є підставою відновлення (розблокування) Державним підприємством «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України доступ державному реєстратору приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3345/5 від 25 жовтня 2018 року, а тому також не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що анулювання, блокування та розблокування доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно, відбувається за відповідним наказом Міністерства юстиції України, державним підприємством «Національні інформаційні системи», яке визначене адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить виключно до компетенції Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (65080, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3345/5 від 25 жовтня 2018 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»; визначення, що рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/5711/18, що набрало законної сили, є підставою відновлення (розблокування) Державним підприємством «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України доступ державному реєстратору приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; визначення строку виконання судового рішення та звернення рішення, що прийнято по справі №420/5711/18 до негайного виконання відмовити в повному обсязі.

У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до Пятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 14 лютого 2019 року.

Суддя Балан Я.В.

.