Справа № 560/248/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/248/19
УХВАЛА

іменем України

12 лютого 2019 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Петричкович А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом від 24.01.2019, в якому просить скасувати рішення дев'ятнадцятої сесії Старокостянтинівської районної ради №14 від 18.10.2018 в частині затвердження Статуту Старокостянтинівської центральної районної лікарні в новій редакції.

Ухвалою суду від 25.01.2019 залишено позовну заяву без руху та надано строк на усунення її недоліків. У цій ухвалі було вказано, зокрема, що позивачем не зазначено та не обґрунтовано, яким чином рішенням дев'ятнадцятої сесії Старокостянтинівської районної ради №14 від 18.10.2018 в частині затвердження Статуту Старокостянтинівської центральної районної лікарні в новій редакції порушені права, свободи та інтереси позивача, та чи стосується прав або інтересів ОСОБА_1 оскаржуване рішення.

08.02.2019 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами, в т.ч. новою позовною заявою, у якій позивач вказує, що вважає, що рішення в частині затвердження Статуту Старокостянтинівської центральної районної лікарні в новій редакції не відповідає Конституції та Законам України, оскільки прийняте всупереч процедури прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Прийняте рішення стосується її прав та інтересів, так як саме на неї, як на депутата районної ради, як на голову постійної комісії з питань охорони здоров'я, соціального захисту населення, у справах сім'ї, материнства і дитинства, молодіжної політики, культури та освіти Старокостянтинівської районної ради Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» покладено обов'язок щодо організації роботи постійної комісії. На неї Законом покладено обов'язок відповідати перед громадою за свої рішення.

Також вказує, зокрема, що вона, як голова постійної комісії з питань охорони здоров'я, соціального захисту населення у справах сім'ї, материнства і дитинства, молодіжної політики, культури та освіти Старокостянтинівської районної ради засідання комісії не організовувала, відповідно жодних висновків та рекомендацій, стосовно питання затвердження Статуту Старокостянтинівської центральної районної лікарні в новій редакції, не готувала та не підписувала. Підставою для скликання комісії мали б бути направлені на її ім'я, як голови комісії документи (проекти рішень, тощо), що пропонувалися на розгляд ради у тому числі і спірний проект рішення з додатками. Зазначає, про порушення права територіальних громад сіл Старокостянтинівського району та її, як депутата, голови постійної комісії - представника інтересів вищезазначених громад.

Розглянувши вказану заяву та додатки до неї, суд приходить до висновку, що позивач не виконав повністю вимоги ухвали суду від 25.01.2019, враховуючи наступне.

Суд зазначає, що позивач є депутатом Старокостянтинівської районної ради VІІ скликання, входить до складу органу місцевого самоврядування, але не є представником такого органу при зверненні до суду.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" №93-IV, депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1-3 ст. 15 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" №93-IV, депутат має право вимагати усунення порушення законності, тобто у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності. У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів. Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об'єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов'язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

В постановах Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі №911/2173/17 та від 20 листопада 2018 року по справі №428/12848/15-а (п.32) зазначено, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

У п.45 постанови Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №363/3414/13-а зазначено, що законами України депутати міських рад не наділені повноваженнями вимагати усунення порушення законності шляхом індивідуального звернення до суду з адміністративним позовом.

Отже, позивач помилково вважає, що йому надано право захищати в суді інтереси територіальної громади або очолюваної неї комісії.

Щодо порушених прав позивача в наслідок прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №816/86/18 викладено правову позицію, згідно якої, з огляду на зміст статей 2, 4, 5, 19 КАС України задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно особа має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушено відповідачем саме в спірних публічно-правових відносинах. Відтак, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивачем не вказується про порушення прав, свобод та інтересів, належних безпосередньо їй як фізичній особі.

При цьому, позивач не є суб'єктом правовідносин, які склались в результаті прийняття оскаржуваного рішення відповідачем, відповідно і дане рішення не може порушувати прав, свобод чи інтересів позивача. Аналогічна правова позиція вказана у п.44 постанови Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №363/3414/13-а.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не наділений повноваженнями (правом) просити суд скасувати оскаржуване рішення шляхом індивідуального звернення до суду з адміністративним позовом.

Отже, з аналізу наданої позивачем нової позовної заяви судом встановлено невиконання вимог ухвали суду щодо зазначення та обґрунтування, яким чином оскаржуваним рішенням порушені права, свободи та інтереси позивача, та чи стосується прав або інтересів ОСОБА_1 оскаржуване рішення.

При цьому, нормами КАС України саме на позивача покладено обов'язок обґрунтування в позовній заяві порушення прав та інтересів оскаржуваним рішенням відповідача, а суду, відповідно, надано компетенцію перевірки наявності відповідних відомостей у позовній заяві саме на стадії вирішення питання відкриття провадження у справі ( п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, тому наступає наслідок визначений п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України - повернення позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись пунктом 1 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області про скасування рішення - повернути позивачеві.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) гривень, який сплачений відповідно до Квитанції № 42 від 24.01.2019.

Копію ухвали та позовну заяву з доданими матеріалами направити позивачу і роз'яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя А.І. Петричкович