Справа № 1640/2851/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 р.Справа № 1640/2851/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 року, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 1640/2851/18

за позовом ОСОБА_2

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2018 року, позивач ОСОБА_2, звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просила суд:

- зобов'язати відповідача здійснити розрахунок, нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2016 року у справі № 554/6774/16-а за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відмова Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області у нарахуванні та виплаті компенсації втрати ОСОБА_2 частини доходу в зв'язку з порушенням строків її виплати не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та порушує права та інтереси позивача.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити розрахунок, нарахування та виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2016 року у справі № 554/6774/16-а за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2018 року.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування позовних вимог заявник зазначає, що правові підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу в зв'язку з порушенням строків виплати пенсії відсутні, оскільки сума перерахованої та виплаченої позивачу пенсії на підставі судового рішення носить разовий характер у зв'язку із чим не підпадає під визначення доходу в розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасникв справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2016 року у справі № 554/6774/16-а зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та виплатити позивачу пенсію, призначену відповідно статей 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії), не змінюючи базовий місяць індексації пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців згідно з постановою КМУ від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" зі збереженням відсотку нарахування пенсії на момент її початкового призначення в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади з розміру 15344,74 грн. з 01 січня 2016 року, з якої сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на підставі довідки № 66/21-132 від 04 липня 2016 року Управління Служби безпеки України в Полтавській області, та з урахуванням розмірів виплат, включених до розміру середньої заробітної плати на підставі постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 05 травня 2016 року у справі № 554/2055/16-а без обмеження граничного розміру пенсії (а.с. 25-29).

На виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2016 року відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2018 року в результаті чого позивачу нараховано 86395,20 грн. (а.с. 22).

Вказана сума була виплачена (зарахована на рахунок позивача) 20 липня 2018 року (а.с. 12).

26 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою від 25 липня 2018 року про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (а.с. 13).

Листом Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 08 серпня 2018 року № 521/А-14-2 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення заяви останнього (а.с. 15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити розрахунок, нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2016 року у справі № 554/6774/16-а за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2018 року є обґрунтованими. Крім того, позивачу належить виплатити компенсацію з 01 січня 2016 року, а не з дати здійснення її фактичного перерахунку та виплати на підставі судового рішення (20 липня 2018 року).

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховучи наступне.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Статтями 1-2 Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За правилами статті 4 названого Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 4 Порядку № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду) добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічні висновки до застосування вказаних норм права висловлені Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17), від 18 липня 218 року (справа № 490/6755/15-а).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити розрахунок, нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2016 року у справі № 554/6774/16-а за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2018 року є обґрунтованими.

Оскільки постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2016 року у справі № 554/6774/16-а відповідачем фактично виконано лише 20 липня 2018 року, колегія суддів погоджується з доводами позивача про наявність у нього права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в спірних правовідносинах період, за який позивачу належить виплатити компенсацію, розпочинає перебіг з першого дня місяця, в якому встановлено факт виплати пенсії не в повному розмірі, тобто з 01 січня 2016 року, а не з дати здійснення її фактичного перерахунку та виплати на підставі судового рішення (20 липня 2018 року).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють питання виплати компенсації втрати частини доходів та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 року по справі № 1640/2851/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко Г.Є. Бершов
Повний текст постанови складено 08.02.2019 року