Справа № 761/607/18
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №761/607/18
Провадження №2-а/760/456/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі судді Лазаренко В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №7 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шлапак Вікторії Володимирівни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2018 позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення винесену відповідачем, інспектором роти №7 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шлапак В.В., серії АР №459779 від 18.12.2017, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.12.2017 о 20.07 він керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Хрещатик, 46 в м. Києві, та був зупинений посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним вимог п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, а саме, здійснення проїзду на заборонний червоний сигнал світлофору. В наступному відповідачем було винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначене рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, він вважає незаконним, вказуючи на порушення відповідачем вимог закону щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Зокрема, звертає увагу на те, що порушення правил дорожнього руху, про які вказано відповідачем у оскаржуваній постанові він не допускав, а оскаржувана постанова винесена відповідачем за відсутності доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Фактично він діяв відповідно до вимог п. 16.8 ПДР, який зобов'язував його, виїхаввши на перехрестя на сигнал світлофору, що дозволяє рух, виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, а також п. 8.11 ПДР, який дозволяє водієві, який в разі ввімкнення жовтого сигналу не може зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування, рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ухвалою судді від 17.05.2018 в справі відкрито провадження, прийнято рішення про проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів у відповідності до вимог ст. 174 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) надіслані відповідачу, третій особі та вручені 28.09.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву та докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив.

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі третьою особою письмові пояснення щодо позову не подано.

Враховуючи вищевказані обставини та положення ст.ст. 159, 162, 175 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.12.2017 о 20.07 позивач, ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Хрещатик, 46 в м. Києві, та був зупинений уповноваженими посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним Правил дорожнього руху.

На місці зупинки відповідачем, інспектором роти №7 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шлапак В.В., відносно позивача розглянуто справу про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду справи відповідач винесла постанову серії АР №459779 від 18.12.2017, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до зазначеної постанови відповідач встановила, що позивач 18.12.2017 о 20.07, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Хрещатик, 46 в м. Києві, порушив п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, а саме, здійснив проїзд на заборонний червоний сигнал світлофору.

Вказані дії позивача відповідач кваліфікувала за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого включає проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Позивачем оспорюється винесена відповідачем постанова як протиправна, з огляду на порушення останньою вимог закону щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вказуючи серед іншого на відсутність в його діях порушення Правил дорожнього руху та відповідно складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зі змісту ст. 288 КУпАП, ст.ст. 19, 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення встановлений розділом IV КУпАП.

Положеннями КУпАП визначено органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду.

Пунктами 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого полягає, в т.ч., у проїзді на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

За ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122 покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у пунктах 1-2 розділу ІV передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до положень частини другої статті 283 КУпАП, постанова, серед іншого, повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, в т.ч., про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно частин другої та третьої ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, дотримання вимог закону, якими визначено порядок та ін. процесуальні питання розгляду справи про адміністративне правопорушення є необхідною умовою законності прийнятого за результатами її розгляду рішення. Таке рішення не може бути визнане законним, якщо порушення закону, допущене під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було істотним та призвело до ущемлення прав та інтересів учасника справи. Не може бути визнане обґрунтованим рішення, прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд знаходить позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови обґрунтованими.

Порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, зокрема, не з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, визнаються судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Пункт 8.3.7 е) Правил дорожнього руху визначає, що сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Разом з цим, у п.п. 8.11, 16.8 Правил дорожнього руху визначено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Оскаржувана постанова не містить мотивів відхилення наведених позивачем доводів про те, що останній діяв у відповідності до приписів п.п. 8.11, 16.8 Правил дорожнього руху.

Згідно правил установлених ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відзиву на позовну заяву відповідачем не надано, як не подано і жодного доказу на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а також факту вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, вказаних у оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18 вересня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25/

За таких обставин оскаржувана постанова не може бути визнана законною, оскільки з боку відповідача на надано доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення, а доводи позивача про порушення відповідачем вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо не з'ясування всіх обставин, які мають значення для її вирішення, визнані судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Частиною першою ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, позов належить задовольнити, скасувати постанову відповідача, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як незаконну та закрити провадження у справі.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 6-9, 19-20, 72-78, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 /адреса: АДРЕСА_1/ до інспектора роти №7 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шлапак Вікторії Володимирівни /адреса: АДРЕСА_2/, третя особа: Департамент патрульної поліції /адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; /, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову, винесену інспектором роти №7 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шлапак Вікторією Володимирівною, серії АР №459779 від 18 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Учасники справи мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лазаренко В.В.