Справа № 320/707/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 лютого 2019 року м. Київ № 320/707/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в м.Києві Міністерства внутрішніх справ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

12 лютого 2019 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) з позовом до Регіонального сервісного центру в м.Києві Міністерства внутрішніх справ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

У цей же день від позивача надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 р. відмовлено у забезпеченні позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву з доданими документами судом встановлено, що 20 серпня 2018 р. до регіонального сервісного центру МВС в м. Києві надійшов лист начальника СВ Криворізького ВП ЕУ НП в Дніпропетровській області з проханням скасувати реєстраційну операцію з транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML63, кузов НОМЕР_3, яка мала місце 16 листопада 2017 р. в ТСЦ № 8046 РСЦ МВС в м. Києві, на підставі висновку експерта № 28/1.1/349 від 3 серпня 2018 року, а також наступну реєстрацію транспортного засобу, вчинену 12 грудня 2017 року.

У подальшому листом було повідомлено, що у провадженні слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000374 від 19 лютого 2018 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України.

Постановою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 від 5 січня 2018 р. матеріали досудового розслідування з провадження № 0000374 від 19 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, виділено в окреме провадження № 0000028 від 5 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України. Виділені в окреме провадження матеріали досудового розслідування направлено до Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві.

Під час досудового розслідування встановлено, що в грудні 2016 року ОСОБА_2, знаходячись на автомайданчику за адресою: бульвар Вечірній в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, шляхом обману заволодів транспортним засобом «Mercedes-benz ML63 2008 року випуску, vin-code НОМЕР_3, з реєстраційним номером НОМЕР_4, який належав потерпілій ОСОБА_3 чим завдав останній майнову шкоду на суму 600 000 гривень.

У подальшому громадянин ОСОБА_4 16 листопада 2017 року, знаходячись в ТСЦ 8046 за адресою: м. Київ, вул. Столичне шосе 104, використовуючи договір комісії №6200/17/003127 від 16 листопада 2017 року та акт технічного стану транспортного засобу №6200/17/003127 від 16 листопада 2017 року, які було укладено без участі власника ОСОБА_3, перереєстрував вищевказаний транспортний засіб на нового власника, яким став громадянин ОСОБА_5.

12 грудня 2017 року між ОСОБА_1, як покупцем, та ОСОБА_5, як продавцем було укладено договір купівлі-продажу вказаного автомобіля «Mercedes-benz ML63 2008 року випуску, vin-code НОМЕР_3 (договір №6200/17/003362, укладений ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ»), Того ж дня після виконання взаємних зобов'язань сторін щодо передачі покупцем на користь продавця грошових коштів, а продавцем на користь покупця - автомобіля, цей договір купівлі-продажу автомобіля став підставою для реєстрації транспортного засобу за іншим новим власником - ОСОБА_5.

6 вересня 2018 р. Регіональним сервісним центром МВС в м. Києві прийнято рішення

- «Висновок по результатам перевірки фактів, викладених у листі начальника СВ Криворізького ВП І У НП в Дніпропетровській області щодо скасування реєстраційної операції з транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML63, кузов НОМЕР_3. яка мала місце 16 листопада 2017 р. в ТСЦ № 8046 РСЦ в м.Києві». Висновком вирішено направити його до територіального сервісного центру № 8046 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві для проведення реєстраційних операцій (скасування перереєстрації), зокрема, від 12 грудня 2017 року з транспортним засобом.

Відповідно до оскаржуваного висновку, зокрема, скасовано реєстрацію транспортного засобу за громадянином ОСОБА_1, проведену в ТСЦ №8046 12 грудня 2017 року, а також скасовано попередню реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_5, проведену 16 листопада 2017 року.

У грудні 2018 року автомобіль MERCEDES-BENZ ML63, кузов НОМЕР_5, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та ключі від автомобіля вилучено у ОСОБА_1 працівниками органів Національної поліції України на виконання ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року про арешт майна. Виконання ухвали покладено на слідчого, прокурора.

У відповідь на адвокатський запит РСЦ МВС в м. Києві листом № 31/26-47аз від 5 лютого 2019 р. повідомив наступне. 22 грудня 2018 року відбулася реєстрація транспортного засобу після скасування реєстрації в ТСЦ № 1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській області, власник - ОСОБА_3.

5 лютого 2019 р. громадянка ОСОБА_3 звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із клопотанням про скасування арешту транспортного засобу та його повернення. Судове засідання у справі №216/773/18 з розгляду цього клопотання призначено на 15 лютого 2019 року.

Дослідивши вказані обставини, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (ч. 3 ст. 124 Конституції України).

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України).

Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Завданнями кримінального провадження відповідно до частини першої статті 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КПК України).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування визначено як стадію кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303, 314-316 КПК.

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року №6рп/2001 роз'яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Таким чином, слідчі та прокурори під час вчинення діянь, пов'язаних із досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, зокрема й при вирішенні питань щодо вчинення певних дій у кримінальних провадженнях, не здійснюють публічно-владних управлінських функцій, отже, оскарження таких діянь має відбуватися виключно за правилами, встановленими КПК України.

Аналогічну правову позицію наведено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 30 травня 2018 р. в справі №813/1047/16, від 21 листопада 2018 р. в справі №826/2004/18.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що заявник - ОСОБА_1 - звернувся до суду з метою скасування "Висновку Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 6 вересня 2018 р. по результатам перевірки фактів викладених у листі начальника СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області щодо скасування реєстраційної операції з транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML63, кузов НОМЕР_3, яка мала місце 16 листопада 2017 р. в ТСЦ № 8046 РСЦ в м. Києві" в частині, що стосується скасування реєстрації транспортного засобу MERCEDES-BENZ ML63, кузов НОМЕР_3 12 грудня 2017 р. за ОСОБА_1

Як встановлено судом на підставі матеріалів, доданих до позову, саме на цей транспортний засіб ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року про арешт майна накладено арешт у кримінальному провадженні та заборонено володіння, розпорядження та користування цим транспортним засобом до закінчення досудового розслідування та судового провадження.

Відомості про скасування вказаної ухвали суду, про закінчення досудового розслідування та судового провадження у наданих заявником матеріалах відсутні.

Отже, судом встановлено, що заявник просить заборонити слідчим і прокурорам у кримінальних провадженнях № 0000374 від 19 лютого 2018 р. та №0000028 від 5 січня 2018 р. вчиняти будь-які дії, що стосуються предмету позову, на який накладено арешт іншим судом у кримінальному провадженні.

Фактично це означає, що заявник просить адміністративний суд заборонити передбачену законодавством діяльність органу досудового розслідування та виконання вимог рішення суду у справі про кримінальне правопорушення, що є неприпустимим, оскільки ці правовідносини не вирішуються за правилами адміністративного судочинства.

Зазначені у заяві дії безпосередньо пов'язані з виконанням ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року про арешт майна та визначених цією ухвалою заборон.

Суд зазначає, що не має права втручатися в діяльність слідчих та прокурорів під час вчинення певних дій, які пов'язанні із досудовим розслідуванням в кримінальних провадженнях, що вирішуються за правилами кримінального законодавства.

Суд зауважує, що подаючи до адміністративного суду цей адміністративний позов заявник фактично в такий спосіб намагається спонукати інших суб'єктів правовідносин до невиконання вказаної вище ухвали суду від 20 вересня 2018 р. чи до порушення визначеної законодавством компетенції органів державної влади, правоохоронних органів та юрисдикції судів.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України), то вирішення подібного позову повинно здійснюватися в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі.

Суд роз'яснює заявникові, що порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303, 314-316 КПК, а оскарження ухвал слідчого судді передбачено ст.ст.309-310 КПК України, таке оскарження здійснюється через загальний місцевий суд за правилами підсудності, визначеними КПК України.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/707/19 за позовом ОСОБА_1 з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

2. У порядку виконання вимог частин п'ятої-шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя роз'яснює ОСОБА_1, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції загального місцевого суду за правилами підсудності, визначеними КПК України. Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Журавель В.О.