Справа № 826/16434/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

31 січня 2019 року справа №826/16434/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: Літкевича В.С.;

відповідача: не з'явились;

третьої особи: не з'явились

розглянувши у судовому засіданні питання щодо закриття провадження в адміністративній справі

за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
доДержавного реєстратора комунального підприємства Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант" Бойка Олега Миколайовича
третя особаКомунальне підприємство Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант"
провизнання дій протиправними, визнання недійсним рішення
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного реєстратора комунального підприємства Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант" Бойка Олега Миколайовича (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати незаконними дії відповідача з внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису №26918804 від 04 липня 2018 року; 2) визнати недійсним з дня його прийняття рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41927494 від 06 липня 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/16434/17 в порядку спрощеного позовного провадження та залучено до участі в адміністративній справі Комунальне підприємство Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В судовому засіданні 31 січня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі, питання про що поставлено на обговорення, представник позивача проти закриття провадження у справі заперечив.

Як свідчить зміст позовної заяви, позивач оскаржує рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41927494 від 06 липня 2018 року, яким зареєстровано перехід права власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_3 до ОСОБА_4

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частина перша статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Суд звертає увагу, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спору. Публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спір між учасниками публічно-правових відносин, що стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

На думку суду, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення про реєстрацію права власності за третьою особою є захистом прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право щодо нерухомого майна.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги тим, що спірний об'єкт нерухомого майна обтяжений арештом з метою забезпечення інтересів ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", як стягувача у виконавчому провадженні.

Отже, суд приходить до висновку, що дана справа є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача із фізичними особами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 щодо права на об'єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю за адресою: м .Київ, пров. Приладний, буд 4а.

При вирішенні подібного спору Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 (провадження 11-377апп18) дійшла висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж майна; належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим, а оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю за адресою: м .Київ, пров. Приладний, буд 4а", безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності цього нерухомого майна. Такий спір має приватноправовий характер і, з огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №815/4618/16 (провадження №11-452апп18), оскільки у постанові від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 (провадження 11-377апп18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених зокрема у постанові від 23 травня 2018 року у справі №815/4618/16.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частина перша статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи викладене, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що провадження у адміністративній справі №826/16434/18 підлягає закриттю, а заявлені вимоги належить розглядати відповідному господарському суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 238, статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у адміністративній справі №826/16434/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Державного реєстратора комунального підприємства Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант" Бойка Олега Миколайовича про визнання дій протиправними, визнання недійсним рішення.

Згідно з частиною першою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко