Справа № 420/6723/18
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6723/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65007, м. Одеса, вул. Прохорівська, 3, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37 ) про визнання протиправними та скасування постанов та закриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просив:

визнати неправомірною та скасувати частину 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 57880139 від 10.12.2018 р. - "стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14892 грн.";

визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням №57880139 від 10.12.2018 р з Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у розмірі 14892,00 грн.;

зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області закінчити виконавче провадження № 57880139 як фактично виконане на підставі п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавчий лист № 521/8579/18, який виданий 28.11.2018 р. Одеським окружним адміністративним судом, щодо зобов'язання Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі перевести ОСОБА_1 на пільгову пенсію за віком за Списком №1 з 01.05.2018.

Позивач зазначив, що ОСОБА_1 Розпорядженням № 149046 від 07.12.2018 року переведена з наукової пенсії на пільгову пенсію за віком за Списком №1.

На адресу позивача 14.12.2018 р. надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження № 57880139 від 10.12.2018 р., а також постанова про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню № 57880139 від 10.12.2018 р., винесені головним державним виконавцем Булахевічем С.В., за яким стягувачем є ОСОБА_1.

Позивач зазначає, що оскільки рішення суду ним було виконано 07.12.2018 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження № 57880139 винесена 10.12.2018р., підстави для стягнення виконавчого збору відсутні, а виконавче провадження слід закінчити.

Ухвалою судді від 29.01.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.02.2019 року на 12:00 год.

Ухвалою від 29.01.2019 року у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №57880139.

У судове засідання, призначене на 07.02.2019 року на 12:00 год., сторони не з'явилисб, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно приписів ст.268 КАС України.

07.02.2018 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та витребувані матеріали виконавчого провадження суду не надав.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 по справі № 521/8579/18 позов ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Малиновського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі №149046 від 26.10.2017р. в частині застосування коефіцієнту стажу 0,57750 розрахованого із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% замість 1,35%. Визнано протиправною бездіяльність Малиновського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м.Одесі в частині переводу ОСОБА_1 за її заявою від 02.05.2018р. з загальної пенсії за віком на пільгову пенсію за віком по Списку №1. Стягнуто з Малиновського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м.Одесі (, м.Одеса, вул. Прохоровська,3) на користь ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) недораховану пенсію за період жовтень 2017 року по квітень 2018 року у розмірі 10883,43 (десять тисяч вісімсот вісімдесят три гривні сорок три копійки) грн. Зобов'язано Малиновське об'єднане управління пенсійного фонду України в м.Одесі перевести ОСОБА_1 на пільгову пенсію за віком за Списком №1 з 01.05.2018р. Рішення суду набрало законної сили 08.11.2018 року.

Розпорядженням Малиновського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі № 149046 від 07.12.2018 року ОСОБА_1 переведена з наукової пенсії на пільгову пенсію за віком за Списком №1.

10.12.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевічем С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57880139 з виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №521/8579/18 від 28.11.2018 про зобов'язання Малиновське об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Одесі перевести ОСОБА_1 на пільгову пенсію за віком за Списком №1 з 01.05.2018р.

Також 10.12.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевічем С.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 грн., в рамках виконавчого провадження ВП №57880139 з виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №521/8579/18 від 28.11.2018 про зобов'язання Малиновське об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Одесі перевести ОСОБА_1 на пільгову пенсію за віком за Списком №1 з 01.05.2018р.

Вищезазначені постанови надійшли на адресу позивача 14.12.2018 р.

Непогоджуючись із зазначеними постановами позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Судом встановлено, що позивач виконав рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 по справі № 521/8579/18 в частині зобов'язання Малиновське об'єднане управління пенсійного фонду України в м.Одесі перевести ОСОБА_1 на пільгову пенсію за віком за Списком №1 з 01.05.2018р. до відкриття виконавчого провадження, а саме 07.12.2018 року, що підтверджується розпорядженням Малиновського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі № 149046 від 07.12.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 переведена з наукової пенсії на пільгову пенсію за віком за Списком №1.

Проте 10.12.2018 року відповідач приймає постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

Пунктом 9 ст.27 Закону встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачений у ст.63 Закону України №1404-VIII

Так, згідно ч. 1 ст.63 Закону України №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Судом встановлено, що позивачем рішення суду по справі № 521/8579/18 в частині зобов'язання Малиновське об'єднане управління пенсійного фонду України в м.Одесі перевести ОСОБА_1 на пільгову пенсію за віком за Списком №1 з 01.05.2018р. виконано до відкриття виконавчого провадження, що відповідно до ч.9 ст.27 Закону України №1404-VIII виключає стягнення виконавчого збору, а виконавче провадження повинно бути закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України №1404-VIII.

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору з позивача є протиправним, а тому вимоги про визнаня неправомірною та скасування частину 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 57880139 від 10.12.2018 р. - "стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14892 грн." та визнати неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням №57880139 від 10.12.2018 р з Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у розмірі 14892,00 грн. належать до задоволення.

Стосовно вимоги про зобов'язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області закінчити виконавче провадження № 57880139 як фактично виконане на підставі п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" суд зазначає, що у разі задоволення зазначеної вимоги відбудеться втручання суду у повноваження Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Наявність відкритого виконавчого провадження не створює жодних негативних наслідків для Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з урахуванням того, що рішення суду було виконано до відкриття виконавчого провадження. Крім того, обовязок щодо закінчення виконавчого провадження покладено саме на Відповідача.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у задоволенні вимоги про зобов'язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області закінчити виконавче провадження № 57880139 як фактично виконане на підставі п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" слід відмовити, оскільки визнаня неправомірною та скасування частину 3 постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору № 57880139 від 10.12.2018 р. є достатнім захистом прав позивача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Подаючи позов до органу державної виконавчої служби, позивач в даному випадку діяв не як суб'єкт владних повноважень, а як учасник виконавчого провадження, тому понесені ним судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції в Одеські області як суб'єкта владних повноважень, що є юридичною особою та до складу якого входить управління державної виконавчої служби, яке є відповідачем у справі згідно приписів ч.3 ст.287 КАС України як орган державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65007, м. Одеса, вул. Прохорівська, 3, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37 ) про визнання протиправними та скасування постанов та закриття виконавчого провадження - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати частину 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 57880139 від 10.12.2018 р. - "стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14892 грн.".

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням №57880139 від 10.12.2018 р з Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у розмірі 14892,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції в Одеські області (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65028, ) на користь Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65007, м. Одеса, вул. Прохорівська, 3, ) судові витрати у розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук.

.