Справа № 500/9011/18
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/9011/18
Провадження № 2-а/500/29/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти капрала поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Казак Артема Андрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора 1 батальйону 1 роти капрала поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Казак Артема Андрійовича про визнання протиправними дії відповідача при винесення постанови серії ЕАВ №794808 від 15.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та скасування зазначеної постанови, мотивуючи тим, що 15.12.2018 року він керуючі транспортним засобом ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1, проїжджаючи по вул. Нахімова 213 в м. Ізмаїлі, позивач рухався виключно з дотриманням всіх правил ПДР України. Його автомобіль було зупинено інспектором патрульної поліції з тих причин, що, він нібито о 21 годині 25 хвилин в Одеській області, м. Ізмаїл на вул. Нахімова 213 керував ТЗ у якого в темну пору доби не горів лівий габаритний ліхтар, а також мав тріщину лобового скла в зоні дії склоочисників, що відповідно до ДСТУ заборонено, чим порушив п. 31.4.3 ПДР - Керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм та стандартів. У зв'язку з чим, інспектором було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню. Так, ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає таки правопорушення, як керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Позивач вважає, що жодне вказане у статті порушення не відноситься до нього. Сам інспектор відносився до нього упереджено, поводив себе дуже зухвало. З моменту скоєння так названого правопорушення до винесення постанови пройшло всього сім хвилин. На його запитання про ДСТУ, за яким номером заборонено експлуатацію ТЗ с тріщиною на лобовому склі, яка трапилась у дорозі та не перевищує 4см, Казак АА. відповів, що він не зобов'язаний надавати пояснення та у нього є право оскаржити постанову у суді. Також з позивачем в машині був свідок, якого інспектор не опитав. Так, позивач вважає, що були такі порушення при винесенні постанови відносно нього, як: не доведеність порушення ним ПДР; позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП; відсутність доказів у справі, які б доводили його вину; відсутність в постанові відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення; відсутність посилання на нормативно-правові акти; не описані обставини справи, встановлені при розгляді справи; не допитано пасажира, який знаходився в автомобілі, в якості свідка.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань та пояснень не надав, відзив на позов до суду не направив.

В судове засідання представник третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не з'явився, надав суду письмові пояснення щодо позову, згідно яких просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт керування ним транспортними засобом в темну пору доби з непрацюючим (не горів) задній лівий габаритний ліхтар та з наявною тріщиною на лобовому склі авто в зоні роботи склоочисників. В діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Поліцейський мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, ними дотримана процедура та порядок розгляду справи, постанова обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування та визнання дій інспектора протиправними безпідставні, необґрунтовані та не підкріплені нормами законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 15.12.2018 року інспектором 1 батальйону 1 роти капралом поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Казак Артемом Андрійовичем по вул. Нахімова, 213 в м. Ізмаїлі Одеської області у відношенні ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №794808 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З постанови від 15.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 15.12.2018 року о 21:32:14 по вул. Нахімова, 213 в м. Ізмаїлі Одеської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 у якого в темну пору доби не горів задній лівий габаритний ліхтар, а також мав тріщину лобового скла в зоні дії склоочисників, що відповідно до ДСТУ заборонено, чим порушив п. 31.4.3. ПДР - Керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм, стандартів, чим скоїв правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З постанови відповідача від 15.12.2018 року вбачається, що в постанові не був зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис та відповідно в судове засідання цей відеозапис не надавався. Крім цього в постанові не зазначено порядок її оскарження.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача як на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобомв темну пору доби з непрацюючим заднім лівим габаритним ліхтарем, а також з тріщиною на лобовому склі в зоні дії склоочисників.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), передбачено технічний стан транспортних засобів та їх обладнання.

Згідно п. 31.4 Правил дорожнього руху, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Згідно п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідно до п.п. 31.4.7 «в» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

У позовній заяві позивач не заперечував наявності на лобовому склі тріщини, яка не більше 40 мм., однак зазначив, що вищевказана тріщина утворилася у дорогі під час руху автомобіля.

Згідно зі ст. 23 Закону України від 05 червня 2014 року № 1315-VII «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов'язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч. 2 ст.23).

ДСТУ 3649:2010. Національний стандарт України. Колісні транспортні засоби. «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 1 розділу «Вимоги до інших елементів конструкції» визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Посадовою особою поліції не було встановлено та не зазначено в постанові розмір тріщини на вітровому склі автомобіля позивача.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, як відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано належного відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий - Стрелець Т.Г.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимогиОСОБА_1 в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №794808 від 15.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн. і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дійінспектора 1 батальйону 1 роти капрала поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Казак Артема Андрійовича при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №794808 від 15.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України суд позбавлений права визнавати протиправними дій суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; паспорт НОМЕР_2, виданий 18.05.2009 року Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області) до інспектора 1 батальйону 1 роти капрала поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Казак Артема Андрійовича (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72) про визнання дій протиправними та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №794808 від 15.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 12 лютого 2019 року.

Суддя: О.Я.Присакар