Справа № 1240/2206/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року справа №1240/2206/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Токаревої А.Г., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - адвоката - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року (головуючий суддя І інстанції - Кисельова Є.О.), складене в повному обсязі 03 грудня 2018 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, у справі № 1240/2206/18 за позовом ОСОБА_1 до селищного голови Новопсковської селищної ради Гаєва Вадима Вікторовича, Новопсковської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до селищного голови Новопсковської селищної ради Гаєва Вадима Вікторовича, Новопсковської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії про:

- визнання протиправними дії селищного голови Новопсковської селищної ради Гаєва Вадима Вікторовича щодо зупинення рішення Новопсковської селищної ради від 22 березня 2018 року №40/41 та скликання позачергової 41 сесії Новопсковської селищної ради на 03 квітня 2018 року для розгляду питання "Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3 та скасувати розпорядження селищного голови Новопсковської селищної ради Гаєва Вадима Вікторовича від 27 березня 2018 року №22-о "Про зупинення рішення селищної ради";

- визнання протиправними дії Новопсковської селищної ради по проведенню позачергової 41 сесії Новопсковської селищної ради на 03 квітня 2018 року щодо розгляду питання "Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3 та залишити в силі рішення Новопсковської селищної ради від 22 березня 2018 року №40/41 (а.с. 5-7).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправними дії Новопсковської селищної ради щодо неналежного повторного розгляду на позачерговій сорок першій сесії Новопсковської селищної ради 03 квітня 2018 року питання про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3. Зобов'язано Новопсковську селищну раду повторно розглянути питання щодо надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3 з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 151-154).

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що зауваження, подані головою є необґрунтованими, не підтвердженими жодними доказами та зводяться до суб'єктивної думки голови селищної ради з приводу даних обставин.

Зазначив, що селищний голова, приймаючи спірне розпорядження діяв не в порядку та у спосіб передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, апелянтом зазначено, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, що позачергову сесію селищної ради проведено правомірно.

Відтак, вважає, що його позовні вимоги мають бути задоволені у зв'язку з відсутністю у селищного голови законних підстав для скликання позачергової сесії через необґрунтованість зауважень.

Вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимоги про залишення в силі рішення ради від 22 березня 2018 року є хибними, оскільки у випадку визнання протиправних дій селищного голови та скасування розпорядження, проведення позачергової сесії, рішення від 22 березня 2018 року № 40/41 повинно набути чинності (а.с. 166-169).

Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просили суд її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

05 лютого 2019 року від селищного голови надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 06 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до селищного голови Новопсковської селищної ради Гаєва В.В. із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0045 га під забудову, для іншої житлової забудови, розташованої в межах населеного пункту на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новопсковській селищній раді: АДРЕСА_3, за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності (а.с. 11).

22 березня 2018 року на черговій 40 сесії Новопсковської селищної ради сьомого скликання прийнято рішення № 40/41 "Про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3" (а.с. 93). Вказаний факт також підтверджується протоколом від 22.03.2018 (а.с. 90).

27 березня 2018 року селищним головою Новопсковської селищної ради на підставі статтей 19, 140-142 Конституції України, частини четвертої статті 42, частини четвертої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прийнято розпорядження № 22-о "Про зупинення рішення селищної ради", оглядом якого встановлено, що зупинено рішення Новопсковської селищної ради від 22 березня 2018 року № 40/41 "Про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3" та скликано сорок першу позачергову сесію Новопсковської селищної ради сьомого скликання 03 квітня 2018 року, о 14 годині, в залі засідань селищної ради (смт. Новопсков, вул. Шкільна, 15б), на розгляд якої винесено питання "Про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3" для повторного розгляду рішення селищної ради від 22 березня 2018 року № 40/41 (а.с. 97).

Підставою для скликання сорок першої позачергової сесії Новопсковської селищної ради сьомого скликання 03 квітня 2018 року є зауваження селищного голови, в якому наведена необхідність скликання вказаної сесії, у зв'язку із недопущенням ослаблення економічних основ місцевого самоврядування, втрат бюджету Новопсковської селищної територіальної громади, а також необхідності розгляду спеціальними уповноваженими органами фактів, наведених у зверненні депутатів Новопсковської селищної ради від 26 березня 2018 року (а.с. 98).

Правомірність дій голови селищної ради щодо зупинення дії рішення та скликання позачергової сесії є спірним питанням даної справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що нормами діючого законодавства чітко визначено право селищного голови приймати розпорядження, якими зупиняти рішення ради та виносити на повторний розгляд ради рішення.

При цьому, суд першої інстанції відмовив у задоволені частини позовних вимог, у зв'язку з тим, що питання залишення в силі рішення Новопсковської селищної ради від 22 березня 2018 року №40/41 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3» належить до виключної компетенції та повноважень селищної ради, а суд не може підміняти собою орган, якому належать дискреційні повноваження щодо прийняття рішення з зазначених вище питань.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначені повноваження, зокрема, селищного голови.

Так, згідно пункту двадцятого частини четвертої статті 42 цього Закону селищний голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Таким чином, даною нормою визначені повноваження селищного голови, який видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до частин першої, другої, третьої, четвертої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід'ємною частиною протоколу сесії ради. Рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

З аналізу наведеної норми слідує, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень на пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради шляхом відкритого поіменного голосування, які у п'ятиденний строк з моменту їх прийняття можуть бути зупинені селищним головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. У разі внесення відповідного зауваження селищним головою, рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо радою буде відхилено зауваження селищного голови і підтверджено попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Відтак, вищевказаною нормою права чітко визначено право селищного голови у п'ятиденний строк з моменту прийняття на пленарному засіданні радою рішення подати обґрунтовані зауваження проти прийнятого рішення радою і зупинити відповідне рішення своїм розпорядженням. При цьому, у разі надходження зауважень селищного голови на рішення, прийнятого радою, рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення та прийняти рішення за наслідками повторного розгляду питання, яке виносилося на порядок денний сесії ради.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта щодо відсутності у селищного голови такого права.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на положення ст. 46, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що селищний голова, приймаючи оскаржуване розпорядження, діяв у межах компетенції та повноважень, відтак у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій селищного голови Новопсковської селищної ради Гаєва Вадима Вікторовича щодо зупинення рішення Новопсковської селищної ради від 22 березня 2018 року №4041 та скликання позачергової 41 сесії Новопсковської селищної ради на 03.04.2018 для розгляду питання "Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої забудови за адресою: АДРЕСА_3 та скасувати розпорядження селищного голови Новопсковської селищної ради Гаєва Вадима Вікторовича від 27 березня 2018 року №22-о "Про зупинення рішення селищної ради" слід відмовити.

З зауважень селищного голови Гаєва В.В. на рішення Новопсковсьуої селищної ради «Про надання дозволу гр.ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3» від 22 березня 2018 року № 40/41 слідує, що гр. ОСОБА_1 неодноразово звертався до ради з метою використання вищевказаної квартири та її прилеглої земельної ділянки для господарської діяльності, про що свідчать наступні факти, засвідчені документально:

- Рішення Виконавчого комітету Новопсковської селищної ради від 13 грудня 2016 року № 10/135 «Про надання згоди на переведення частини житлового приміщення АДРЕСА_1 в категорію нежитлового» з облаштуванням окремого входу;

- заява гр. ОСОБА_1 від 15 листопада 2016 року про надання згоди на переведення частини житлового приміщення АДРЕСА_1 в категорію нежитлового для розміщення аптеки;

- заява гр. ОСОБА_1 від 15 січня 2018 року про виділення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 45 кв.м. за адресою по АДРЕСА_2 для будівництва та збільшення площі приміщення під стоматологічний центр;

- викопіювання з опорного плану смт. Новопсков, Новопсковського району, Луганської області М1:2000, додане до клопотання гр. ОСОБА_1 від 05 лютого 2018 року на 38 сесію Новопсковської селищної ради сьомого скликання, на якому зазначено, що земельна ділянка планується під будівництво стоматологічного кабінету;

- викопіювання з опорного плану смт. Новопсков, Новопсковського району, Луганської області М1:2000, додане до клопотання гр. ОСОБА_1 від 06 березня 2018 року на 40 сесію Новопсковської селищної ради сьомого скликання, на якому зазначено, що земельна ділянка планується під будівництво стоматологічного кабінету.

При цьому, селищний голова дійшов висновку, що гр. ОСОБА_1 має намір здійснити забудову земельної ділянки, яка безпосередньо прилягає до будинку АДРЕСА_3 для комерційного використання у своїй господарській діяльності в сфері стоматології, тобто він планує розмістити на вказаній земельній ділянці приватний заклад охорони здоров'я, а не житлову будівлю, уникнувши при цьому вимог Закон про купівлю земельної ділянки на конкурентних засадах.

В цих зауваженнях також зазначено, що у депутатському зверненні депутатів ради 26 березня 2018 року щодо гр. ОСОБА_1 наводяться факти, які потребують розгляду спеціально уповноваженими органами (а.с. 22, 98).

Посилання апелянта на необґрунтованість зауважень селищного голови, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вивчивши їх зміст, прийшов до висновку, що вони є цілком обґрунтованими з посиланням на факти і відповідними висновками.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що право селищного голови на надання зауважень на рішення ради є непорушним, відтак, його дії, на думку суду є законними.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій Новопсковської селищної ради по проведенню позачергової сесії Новопсковської селищної ради для розгляду питання "Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої забудови за адресою: АДРЕСА_3 та залишити в силі рішення Новопсковської селищної ради від 22 березня 2018 року №40/41, суд виходить з наступного.

Як вже встановлено судом першої та апеляційної підставою для скликання сорок першої позачергової сесії Новопсковської селищної ради сьомого скликання 03 квітня 2018 року є зауваження селищного голови, в якому наведена необхідність скликання вказаної сесії, у зв'язку із недопущенням ослаблення економічних основ місцевого самоврядування, втрат бюджету Новопсковської селищної територіальної громади, а також необхідності розгляду спеціальними уповноваженими органами фактів, наведених у зверненні депутатів Новопсковської селищної ради від 26 березня 2018 року.

03 квітня 2018 року відбулася позачергова сорок перша сесія Новопсковської селищної ради, на порядок денний якої виносилося питання щодо розгляду проекту рішення від 03 квітня 2018 року № 41/1 "Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3".

Що також підтверджується протоколом засідання сорок першої сесії Новопсковської селищної ради, оглядом якого встановлено, що головуючим на засіданні ради, секретарем селищної ради Гречаною Т.М. повідомлено зміст розпорядження селищного голови від 27 березня 2018 року № 22-0 "Про зупинення рішення селищної ради", а також обґрунтування до нього.

Після чого оголошено проект рішення від 03 квітня 2018 року № 41/1 "Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3" та поставлено на відкрите поіменне голосування депутатам ради.

При цьому, жодних зауважень, доповнень та заперечень щодо відповідності чинному законодавству рішення, прийнятого 22 березня 2018 року на черговій 40 сесії Новопсковської селищної ради сьомого скликання прийнято рішення № 40/41 "Про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельно ділянки для іншої забудови за адресою: АДРЕСА_3", депутатами ради висловлено не було.

Однак, за наслідками відкритого поіменного голосування депутатам ради рішення не прийнято.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Однак, при проведенні позачергової сесії було присутнє лише 14 депутатів з 26 обраних, відтак необхідний кворум був відсутній для прийняття рішення.

Таким чином, за наслідками розгляду питання щодо надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3", депутатами ради не відхилено зауважень селищного голови, також не підтверджено попереднього рішення від 22 березня 2018 року № 40/41 та не прийнято рішення про відмову у наданні вказаного вище дозволу позивачу.

Враховуючи те, що сорок першу сесію Новопсковської селищної ради, скликано та проведено правомірно, на ній розглянуто питання "Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої забудови за адресою: АДРЕСА_3, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволені позовних вимог про визнання протиправними дій Новопсковської селищної ради по проведенню позачергової 41 сесії Новопсковської селищної ради на 03.04.2018 щодо розгляду питання "Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3 слід відмовити.

Вивчивши доводи позивача та апелянта щодо необхідності задоволення вимоги про залишення в силі рішення Новопсковської селищної ради від 22.03.2018 №40/41 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої забудови за адресою: АДРЕСА_3», суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо правомірної відмови у її задоволені та необхідності виходи за межі позовних вимог, з огляду на наступне.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону держорган може приймати різні рішення.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки вирішення питання залишення в силі рішення Новопсковської селищної ради від 22 березня 2018 року №40/41"Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої забудови за адресою: АДРЕСА_3 належить до виключної компетенції та повноважень селищної ради, тому суд не може підміняти собою орган, якому належать дискреційні повноваження щодо прийняття рішення з зазначених вище питань.

Враховуючи вищевикладене та те, що Новопсковською селищною радою 03 квітня 2018 року за наслідками повторного розгляду питання щодо надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3", належним чином не розглянуто, а саме: не підтверджено ані попереднього рішення від 22 березня 2018 року № 40/41, ані прийнято рішення про відмову у наданні вказаного вище дозволу позивачу, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку щодо необхідності застосуванням положень статей 9, 245 КАС України зобов'язання повторного розглянути питання щодо надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншої житлової забудови за адресою: АДРЕСА_3".

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду 03 грудня 2018 року по справі № 1240/2206/18 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 06 лютого 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова