Справа № 521/2527/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 р.м. ОдесаСправа № 521/2527/18

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Поліщук І.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Кравченка К.В.

За участю: секретаря - Недашковської Я.О.

представника апелянта - Безлущенка О.С. (довіреність від 02.05.2018 року)

представника позивача - ОСОБА_3 (ордер від 05.02.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до заступника начальника Одеської митниці ДФС Халковського Олександра Миколайовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці ДФС по справі про порушення митних правил від 20.12.2017 року №1642/50000/17 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України у вигляді накладення штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 2 088 262,68 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки відповідача про порушення позивачем митних правил є недоведеними, оскаржувана постанова прийнята без з'ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил. Разом з цим, позивач зазначає, що вирішення питання про притягнення до відповідальності відбулось не об'єктивно, без врахування пояснень позивача з приводу виявленого правопорушення та забезпечення його участі у вирішенні справи. Зазначені обставини свідчать про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось необґрунтовано, не у відповідності до чинного законодавства, у зв'язку із чим рішення відповідача підлягає скасуванню.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Суд скасував постанову про порушення митних правил №1642/50000/17 від 20.12.2017 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі Одеська митниця ДФС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2017 року о 01 год. 49 хвилин в пункт пропуску «Рені-Джюрджюлешти («авто» митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС прибув легковий автомобіль марки «BMW 530», реєстрації Болгарії, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який прямував з Болгарії (м. Софія) до України (м. Одеса) під керуванням громадянина ОСОБА_4, який надав для митного оформлення паспорт громадянина Болгарії НОМЕР_4, виданий 05.06.2015 року органом МВР София та повідомив, що проживає за адресою - АДРЕСА_2 і заявив зазначений автомобіль марки «BMW 530», реєстрації Болгарії, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, в режим «Тимчасове ввезення до 1 року».

Під час здійснення митного контролю даного автомобілю за інформацією модулю «Орієнтування» АСАУР АСМО «Інспектор 2006» та листа ГУ ДМС України в Одеській області від 29.05.2017 року №1709-1 встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, має паспорт громадянина України НОМЕР_3, виданий 14.12.2009 року Портофранківським МВ Приморського РВ м. Одеси, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-111 якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-111 громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання Указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов'язки громадянина України.

Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ, п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, - які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 року №201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном.

Таким чином, станом на 18.10.2017 року ОСОБА_4 був громадянином України та мав постійне місце проживання на території України, отже мав статус громадянина-резидента.

Зазначене підтверджується також зібраними у справі доказами, а саме листом Відділу адресно-довідкової роботи Головного Управління ДМС України в Одеській області від 29.05.2017 року №1709-1, згідно якого ОСОБА_4 є громадянином України, має паспорт громадянина України НОМЕР_3, виданий 14.12.2009 року Портофранківським МВ Приморського РВ м. Одеси, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, позивач станом на 18.10.2017 року мав статус резидента (в розумінні вимог Митного кодексу України) та відповідні права та обов'язки щодо порядку проходження митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, передбаченого Митним кодексом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 380 Митного кодексу України від (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікується за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3, 5 тонни), 8711 згідно УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, маючи статус громадянина-резидента, громадянин України ОСОБА_4, при ввезенні на митну територію України автомобілю «BMW 530»; д/н НОМЕР_1, болгарської реєстрації, заявив митному органу України, що він є громадянином Болгарії та нерезидентом, чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Згідно з розрахунком платежів відповідно до службової записки м/п «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС від 13.12.2017 року №4321/15-70-68 у разі ввезення зазначеного транспортного засобу на митну територію України громадянином-резидентом підлягають сплаті митні платежі у розмірі 696 087,56 грн.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачено адміністративну відповідальність у випадку заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Беручи до уваги вказане, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 485 МК України при переміщенні на митну територію України транспортного засобу особистого користування марки «BMW 530», д/н НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія, з вчиненням протиправних дій, які призвели до звільнення від сплати митних платежів, після перетину митного кордону та закінчення митного контролю та митного оформлення.

Також апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа була розглянута з порушенням вимог ст. 526 Митного кодексу України, оскільки протокол про порушення митних правил №1642/50000/17 від 18.10.2017 року складався у присутності ОСОБА_4

Так, від підписання вказаного протоколу позивач відмовився, у зв'язку із чим його було надіслано засобами поштового зв'язку та вручено адресату 08.11.2017 року.

Відповідно до протоколу розгляд справи призначено на 20.12.2017 року о 10:30 годині, однак позивач участь у справі про адміністративне правопорушення не прийняв, будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу митниці не надав.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при наявності паспортів двох держав України та Болгарії, громадянин України (резидент) ОСОБА_4 свідомо подав саме паспорт громадянина Болгарії як підставу для тимчасового ввезення автомобіля без сплати митних платежів. Саме на ухилення від сплати обов'язкових митних платежів були спрямовані дії позивача, а тому є необґрунтованим висновки суду першої інстанції про відсутність у діях позивача умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст. 485 МК України.

Натомість, апеляційний суд вважає на необхідне зазначити, що як слідує з матеріалів справи та вказано в оспорюваній постанові розмір митних платежів визначений на підставі службової записки м/п «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС від 13.12.2017 року №4321/15-70-68.

Відповідно до п. 27 ст. 4 Митного кодексу України митні платежі складаються з мита, акцизного податку із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Згідно Закону України «Про митний тариф України» розмір ввізного мита визначається за встановленими цим законом ставками в процентному відношенні від митної вартості.

Ставки акцизного податку визначені статтею 215 Податкового кодексу України залежно від об'єму двигуна автомобіля.

Базою оподаткування податком на додану вартість згідно ст.188 ПК України буде договірна вартість товару з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно із п. 189.3 ст. 198 Податкового кодексу України ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається: для осіб, не зареєстрованих як платники податку, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб'єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; для платників податку виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін. (п.189.3).

Слід зазначити, що окрім ввізного мита, акцизного податку та ПДВ, в період виникнення спірних відносин при ввезені на територію України легкових автомобілів додатково сплачувались ще податок за утилізацію знятих з експлуатації транспортних засобів та спец мито, які згідно Службової записки не враховані при визначені суми митних платежів.

Згідно із ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з положеннями статей 65, 66 цього Кодексу.

Оскільки вищевказаний автомобіль ввозився на територію України у режимі, відмінному від митного режиму імпорту, то визначення митної вартості повинно було здійснюватися відповідно до положень ст. 65, ст. 66 Митного кодексу України.

Частиною 1 ст. 65 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України та поміщуються в митні режими, відмінні від режиму імпорту (крім митного режиму транзиту) зі справлянням митних платежів, здійснюється відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Глава 9 Митного кодексу України встановлює наступні методи визначення митної вартості: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118, вартість транспортного засобу визначається згідно з документами про право власності на цій транспортний засіб, а у разі відсутності такої інформації - згідно з висновком відділу митного органу, у зоні діяльності якої розташовано пункт пропуску через державний кордон України, через який переміщується транспортний засіб.

Такий порядок визначення вартості транспортного засобу застосовується при його ввезенні на територію України у режимі імпорту, тобто при добровільному декларування цього транспортного засобу.

У даному випадку добровільне декларування позивачем автомобіля «BMW 530», д/н НОМЕР_1 в режимі імпорту відсутнє, а визначення вартості здійснювалось в процедурі розгляду справи про порушення митних правил, проведення якої регламентовано розділом ХІХ Митного Кодексу України.

Апеляційний суд зазначає, що одним із доказів у справі про порушення митних правил згідно п. 4 ч. 1 ст. 495 Митного кодексу України може бути висновок експерта, а службова записка посадової особи митного органу не вважається доказом у справі про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 508 Митного кодексу України однією із процесуальних дій у справі про порушення митних правил є експертиза, яка в свою чергу відповідно до вимог ст. 515 та ст. 516 Митного кодексу України призначається на підставі постанови посадової особи митного органу, у провадження якої знаходиться справа про порушення митних правил, якщо для з'ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування кожної справи, вирішення її з дотриманням закону. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем не надавались відповідачу документи про придбання вказаного транспортного засобу із зазначенням його вартості, то визначення відповідачем митної вартості цього автомобіля в процедурі розгляду справи про порушення митних правил могло бути здійснено шляхом проведення експертного дослідження.

Однак доказів того, що відповідачем було проведено відповідне експертне дослідження вартості вищевказаного автомобіля, під час якого було б враховано технічний стан автомобіля, його комплектація та пробіг, визначені джерела інформації про вартість аналогічних автомобілів, у матеріалах справи відсутні, і відповідач на такі обставини не посилається.

Не містить таких даних і вищевказана Службова записка, в якій взагалі не зазначено, які саме показники брались до уваги при визначенні орієнтовної середньої митної вартості зазначеного автомобіля.

Оскільки в ході судового розгляду правильність нарахованої спірною постановою суми штрафу свого підтвердження не знайшла, колегія суддів не погоджується з підставами прийняття судом першої інстанції рішенням про скасування спірної постанови.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що визначена у спірній постанові сума штрафу, нарахована відповідачем на підставі визначеної митним органом суми несплачених митних платежів, правильність якої не підтверджена відповідачем належними та допустимими доказами.

Розглядаючи спір про законність притягнення особи до відповідальності за порушення митних правил у вигляді застосування до винної особи штрафу, суд повинен перевірити спірне рішення митного органу не тільки в частині доведення виявленого порушення, а також і в частині правильності нарахування фінансової санкції.

Оскільки під час судового розгляду правильність нарахованої спірною постановою суми штрафу свого підтвердження не знайшла, колегія суддів погоджується з прийнятим судом першої інстанції рішенням про скасування спірної постанови.

Враховуючи, що судом першої інстанції була дана невірна правова оцінка діям позивача по ввезенню автомобіля на територію України, однак справа по суті вирішена правильно, то рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає зміні в частині підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року - змінити в частині підстав для задоволення позову.

В іншій частині судове рішення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 04.02.2019 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

К.В. Кравченко