Справа № 1940/1391/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року № 857/3565/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Чортківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №1940/1391/18 (суддя Дерех Н.В., рішення ухвалене о 16/10 год, м.Тернопіль, повний текст складено 16 жовтня 2018 року) за його позовом до Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Чортківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - ОУПФ) звернулося до суду із позовом до Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - ВДВС) в якому просило:

визнати дії головного державного виконавця ВДВС Бураковського І.З. (далі - Державний виконавець) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору з боржника ОУПФ у розмірі 14892 грн ВП №55514978 від 04.07.2018 (далі - Постанова) неправомірними;

скасувати Постанову та зобов'язати відповідача закінчити виконавче провадження №55514978 (далі - ВП №55514978) на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги посилаючись на окремі обставини справи вказує, що ним ще до відкриття ВП №55514978 у добровільному порядку виконано судові рішення про поновлення на роботі працівника. У зв'язку з цим вказане виконавче провадження має бути закінчене на підставі пункту 9 статті 39 Закону №1404-VIII.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), подали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконавчий збір не стягнуто і він підлягає самостійному виконанню, на виконання пункту 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2018 ВП №55514978 (далі - Постанова-1), Державний виконавець вправі виносити окрему постанову про його стягнення.

Щодо решти позовних вимог вказав, що у випадку закінчення виконавчого провадження із підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, та у відповідній частині зроблені без додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2017 року у справі №608/707/17 ОСОБА_2 поновлено на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області (далі - УПФ, Посада УПФ відповідно). Дана постанова була допущена до негайного виконання в частині поновлення на посаді (а.с.11-13).

Наказом ОУПФ «Про поновлення на посаді ОСОБА_2.» від 14.09.2017 №54-ос (далі - Наказ №54-ос) поновлено ОСОБА_2 в ОУПФ на Посаді УПФ (а.с.14).

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року позивачем відповідним наказом від 18.12.2017 №89-ос (далі - Наказ №89-ос) внесено зміни у Наказ №54-ос, у назву посади, на яку поновлено ОСОБА_2 - Посада ОУПФ (а.с.15-19).

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 від 03.08.1987 серії БТ-ІІ №1391482 (далі - Трудова книжка) до неї на підставі Наказу №54-ос внесено зміни про поновлення на Посаді УПФ, пізніше на Посаді ОУПФ (а.с.43-45).

15.01.2018 Державним виконавцем винесено Постанову-1 з виконання виконавчого листа №608/707/17 виданого 29.12.2017 Тернопільським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_2 на Посаді ОУПФ (далі - Виконавчий лист; а.с.29).

22.01.2018 ОУПФ листом №374/07 повідомило Державного виконавця про виконання судових рішень щодо поновлення ОСОБА_2 на Посаді ОУПФ (а.с.10).

04.07.2018 Державним виконавцем винесено Постанову про стягнення виконавчого збору розмірі 14892,00 грн з ОУПФ (а.с.9).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста статті 26 Закону №1404-VIII).

У частинах першій та третій статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина четверта названої статті).

За змістом частини дев'ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У пункті 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII вказано, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII визначено, що разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями пункту 8 розділу ІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства

юстиції України (далі - МЮУ) 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу МЮУ 29.09.2016 №2832/5; зареєстровано в МЮУ 02.04.2012 за № 489/20802; далі - Інструкція).

Положеннями частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 65 Закону №1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Варто зазначити, що із змісту статті 65 Закону №1404-VIIІ слідує, що факт поновлення незаконно звільненого працівника на роботі засвідчується вчинення боржником двох взаємопов'язаних дій: видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача.

Вказані дії є предметом перевірки зі сторони державного виконавця, за результатами чого останнім може бути прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи видно, що 15.01.2018 Державним виконавцем відкрито ВП №55514978. За пунктом 2 Постанови-1 вказано, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14892 грн (пункт 3).

Як додатково встановлено судом апеляційної інстанції 25.01.2018 ВДВС отримано повідомлення ОУПФ, що направлялось 22.01.2018 про те, що ним ще до відкриття ВП №55514978 виконано вимоги за Виконавчим листом (а.с.90).

На підставі цього Державним виконавцем 21.05.2018 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VIIІ. Однак така, 22.05.2018 скасована на підставі постанови Державного виконавця про скасування процесуального документа скасована з урахуванням абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону №1404-VIIІ (а.с.95-98).

08.06.2018 постановою Державного виконавця про накладення штрафу на керівника ОУПФ ОСОБА_3 через невиконання вимог статті 65 Закону №1404-VIIІ (не внесення відповідного запису до Трудової книжки стягувача за Виконавчим документом) накладено штраф на користь держави у розмірі 3400 грн (а.с.99-100).

02.07.2018 до відповідача надійшло повідомлення ОУПФ про внесення запису про поновлення ОСОБА_2 на Посаді ОУПФ в Трудову книжку (а.с.91).

04.07.2018 винесена оскаржувана Постанова.

30.11.2018 Державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №55514978 (далі - Постанова-2; а.с.101-102).

Постановою-2 встановлено, що згідно Наказу №89-ос ОСОБА_2 поновлено на Посаді ОУПФ. 14.09.2017 внесено запис в Трудову книжку ОСОБА_2 про поновлення її на Посаді УПФ.

Вказані обставини з урахуванням пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VIIІ стали підставою для закінчення ВП №55514978.

Очевидно, що ОУПФ не могло оперативно внести відповідні зміни до Трудової книжки у зв'язку із прийняттям Наказу №89-ос, через звільнення 14.11.2017 ОСОБА_2 з Посади УПФ (а.с.45).

Відтак, з огляду на те, що вимоги Виконавчого листа за якими було відкрито ВП №55514978 виконано ще до його початку, шляхом видання Наказу №89-ос та внесення 14.09.2017 запису до Трудової книжки стягувача про поновлення її на Посаді УПФ, апеляційний суд погоджується із доводами позивача щодо безпідставності винесення Постанови, оскільки, як вбачається зі змісту частини дев'ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, з наведеного вище встановлено, що позивачем виконано згадувані вище судові рішення про поновлення на роботі ОСОБА_2 ще до відкриття ВП №55514978.

Про беззаперечність вказаного виконання свідчать Накази №№54-ос, 89-ос та зміст Постанови-2 за яким 14.09.2017 внесено запис в трудову книжку стягувача про поновлення останньої на Посаді УПФ, а також факт закінчення ВП №55514978 у зв'язку фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з Виконавчим документом.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відтак, апеляційний суд вважає підставними вимоги позивача щодо протиправності дій Державного виконавця під час винесення Постанови і необхідності її скасування та в силу вимог пункту 2 частини першої статті 5 КАС вважає, що в цій частині належним способом захисту порушеного права достатнім буде визнання протиправною та скасування Постанови Державного виконавця.

Стосовно вимог ОУПФ про зобов'язання відповідача закінчити ВП №55514978 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, то такі задоволенню не підлягають, оскільки як з'ясовано в ході апеляційного розгляду справи ВДВС 30.11.2018 винесено таку Постанову-2.

Пунктами 1, 4 частини першої статті 317 КАС встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні частини заявлених позовних вимог внаслідок неповно з'ясованих обставини справи та неправильного застосування норм матеріального права (неправильного тлумачення), а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 271, 272, 287, 308, 315-316, 317, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чортківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року в частині відмови у визнанні протиправними дій головного державного виконавця Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Бураковського Ігоря Зеновійовича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 4 липня 2018 року ВП №55514978 та її скасування, скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Бураковського Ігоря Зеновійовича про стягнення виконавчого збору від 4 липня 2018 року ВП №55514978.

В решті постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула