Справа № 540/79/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/79/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,

встановив:

Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому просить стягнути з останнього податковий борг по адміністративним штрафам та іншим санкціям за порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної фактичної перевірки господарської діяльності відповідача був складний акт, в якому зафіксоване порушення вимог податкового законодавства. На підставі акту перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017р. №002401405 про застосування до відповідача адміністративного штрафу та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 17000,00 грн. Оскільки відповідач не сплатив вказаний борг у встановлені законодавством строки, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу.

Частиною 2 статті 12 КАС України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ст..260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Таким чином, дослідивши адміністративний позов та додані до нього документи, а також враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для віднесення даної справи до категорії справ незначної складності. Враховуючи відсутність заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, клопотань будь-якої із сторін та достатність доказів для розгляду справи по суті вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.01.2019 р. у справі відкрите спрощене провадження. Розгляд справи призначений у судовому засіданні 28.01.2019р. об 11:00 год. У вказаній ухвалі запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву протягом п'ятнадцятиденного строку з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі та роз'яснено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

28 січня 2019р. у судове засідання сторони не прибули. Представником позивача надане клопотання про відкладення розгляду справи.

Станом на 28.01.2019р. в матеріалах справи були відсутні докази про вручення відповідачу повідомлення (судової повістки) про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладені обставини ухвалою суду від 28.01.2019р. відкладено розгляд справи на 11:00 год. 13.02.2019р. Вказана ухвала суду та судові повістки направлені на адреси сторін та отримані ними. Зокрема, з рекомендованого повідомлення №084 вбачається, що 04.02.2019р. відповідачем отримані ухвала суду від 28.01.2019р. та судова повістка про виклик у судове засідання об 11:00 год. 13.02.2019р.

Крім того, станом на день розгляду даної справи, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення №469 про вручення 22.01.2019р. відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі та судова повістка про виклик у судове засідання 28.01.2019р.

Станом день розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Сторони у судове засідання, призначене на 13.02.2019р. не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представником позивача надане до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач не повідомив суд про причини неявки у судові засідання, призначені на 28.01.2019р. та 13.02.2019р.

Положеннями ст.205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов до наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1), займається підприємницькою діяльністю на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, виданого Генічеською районною державною адміністрацією Херсонської області від 19.12.2016р. №0007378. Взятий на податковий облік до Генічеської ОДПІ Головного управління ДФС від 19.12.2016р. №71. Згідно даних Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність відповідача станом на день розгляду даної справи не припинена.

Судом встановлено, що 21.06.2017р. співробітниками податкового органу проведена фактична перевірка господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: Херсонська область, Генічеський район, Московська траса, біля с. Червонопрапорне; об'єкт перевірки - кафе «Деревянное». За результатами проведеної перевірки складені акти №0199/21/22/РРО/ від 21.06.2017р., в якому зафіксовані порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та акт №058/21/22 від 21.06.2017р. про проведення контрольної розрахункової операції.

Зазначені акти отримані відповідачем та підписані останнім особисто 21.06.2017р..

На підставі акта перевірки №0199/21/22/РРО/ від 21.06.2017р. прийняте податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017р. №002401405, яким до відповідача застосований адміністративний штраф та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 17000,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлене на адресу відповідача (згідно даних ЄДР: 75560, Херсонська обл., Генічеський район, селище міського типу Новоолексіївка, вул. Тітова, будинок 31) 06.07.2017р. рекомендованим листом з повідомленням, однак не отримане останнім з причин незалежних від податкового органу, поштове відправлення повернуто за закінченням встановленого строку зберігання.

Слід зазначити, що відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З наведеного вбачається, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим.

Доказів скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017р. №002401405 суду не надано.

Судом також не встановлено факту оскарження повідомлення-рішення від 03.07.2017р. №002401405.

Грошове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 03.07.2017р. №002401405 відповідачем не сплачене у добровільному порядку у строки, визначенні законодавством України, тому податковий орган просить стягнути їх у судовому порядку.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм Податкового кодексу України висловив Верховний Суд, зокрема у постанові від 11.09.2018р. у справі №810/4417/16.

Вирішуючи дані правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно зі ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Як встановлено судом, вищевказане податкове повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувалось в судовому порядку. Відповідачем не надано доказів оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку та їх скасування.

Таким чином, грошове зобов'язання, визначене вищевказаним податковим повідомленням-рішенням є узгодженими.

Оскільки грошове зобов'язання не було сплачено платником у встановлений Законом строк, то воно набуло статусу податкового боргу платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Так, пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями ст.. 59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Судом встановлено, що 14.09.2017р. контролюючим органом виставлена вимога форми «Ф» №4403-17 на загальну суму 17000,00 грн., яка направлена на адресу відповідача, однак не отримана останнім та повернута до податкового органу з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач є постійним боржником, що підтверджується копією інтегрованої картки платника податків. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов'язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано жодних доказів сплати вказаного податкового боргу або інших належних доказів, спростовуючих наведені позивачем доводи. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) податковий борг по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюну у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. (отримувач: код отримувача - 37934859, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банку - 899998, номер рахунку -1114, код бюджету - 21081500).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 111020300