Справа № 2040/7746/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 р.Справа № 2040/7746/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Репета Г.В.

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків по справі № 2040/7746/18

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просила суд: визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 16.07.2018 року № Н-7789/0-5885/0/95-18; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, у встановлений чинним законодавством термін, надати дозвіл на розробку проекту землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області у власність для ведення садівництва відповідно до раніше поданої заяви яка зберігається у справі № Н-7789/0-5885/0/95-18.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 14, 19 Конституції України, ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України, п. 3 ст. 162, п. 3 ст. 163 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_3 звернувся до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою від 18.06.2018 р. стосовно надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення індивідуального садівництва в садівничому товаристві «Ріта», земельна ділянка № 96, орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області для подальшого надання земельної ділянки у власність.

До вищевказаної заяви позивачем були надані наступні документи, а саме: викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорту; копія ідентифікаційного коду; викопіювання з генерального плану садового товариства; довідка із садового товариства; копія акта на постійне користування; копія свідоцтва про державну реєстрацію садового товариства; копія статуту садового товариства; копія довіреності; копі паспорта, коду; завірена копія заяви; копія ухвали суду; рішення № 331/6; рішення № 331/5; рішення №222/1.

16.07.2018 року відповідачем була розглянута заява позивача та надано письмову відповідь за № Н-7789/0-5885/0/95-18, якою відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та проінформовано позивача про те, що відповідно до частини 1 статті 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 (втрата чинності 01.01.2002 р.) право володіння або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, районними, міськими радами народних депутатів. Також відповідачем було зазначено про те, що державний акт на право користування землею НОМЕР_1 виданий «Пільговому контингенту Ленінського району м. Харкова».

Також Головним управлінням було повідомлено про те, що в доданих до заяви матеріалах відсутня інформація щодо того, чи є СТ «Ріта» правонаступником «Пільгового контингенту Ленінського району м. Харкова» та належним користувачем відповідної земельної ділянки.

Непогодившись із відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв на підставі, в межах поноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 50 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно із ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 116 ЗК України громадяни … набувають права власності … земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами … здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У світлі вимог цієї конституційної норми така процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено з матеріалів справи, у відповідь на заяву ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області надано відповідь у формі листа № Н-7789/0-5885/0/95-18 від 16.07.2018, згідно якого підставою для відмови у наданні дозволу стало те, що державний акт на право користування землею НОМЕР_1 виданий «Пільговому контингенту Ленінського району м. Харкова», проте в доданих до заяви матеріалах відсутня інформація щодо того, чи є СТ «Ріта» правонаступником «Пільгового контингенту Ленінського району м. Харкова» та належним користувачем відповідної земельної ділянки.

Враховуючи викладене, аналізуючи наведені нормативно правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Оцінюючи підстави ненадання дозволу, які наведені у листі відповідача, колегія суддів зазначає, що вони не передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, а отже є незаконними.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не довів перед судом правомірність своїх дій.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач діяв всупереч наданим Земельним кодексом України повноваженням, а тому позовні вимоги в частині визнання неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 16.07.2018 року № Н-7789/0-5885/0/95-18, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.06.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення індивідуального садівництва.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі № 2040/7746/18 не відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про чаткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі № 2040/7746/18 скасувати .

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 16.07.2018 року № Н-7789/0-5885/0/95-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області у власність для ведення садівництва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 12.02.2019 року