Справа № 1540/3874/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р. м. ОдесаСправа № 1540/3874/18

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Міністерству оборони України, а саме: визнання протиправними дії щодо не призначення одноразової грошової допомоги передбаченою ст. 16 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму, у відповідності з ст. 16 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як позивач на момент отримання поранення проходив строкову військову службу, а тому встановлення йому інвалідності за наслідком отримання відповідного поранення після звільнення його зі служби, позбавляє його права на отримання спірної допомоги.

Крім того, апелянт зазначає, що позивач знав про прийняте відповідачем оскаржуване рішення ще у січні 2018 року, внаслідок чого позивачем порушено строк звернення до суду.

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу, відповідно до якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки приймав участь у бойових діях та отримав поранення, що пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки архіву військово-медичних документів м. Ленінград № 36263 від 09 березня 1989 року, позивач, внаслідок мінно-вибухового поранення знаходився на лікуванні у ВЧ НОМЕР_1 з 05 вересня 1985 року по 20 вересня 1985 року.

При цьому, згідно витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 354 від 06 вересня 2017 року, поранення старшого сержанта запасу ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки МСЕК серії 18 ОВ №086700 від 03 червня 2008 року позивачу встановлено другу групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням інтернаціонального обов`язку. Інвалідність встановлена на строк до 01 липня 2011 року.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №305581 від 05 липня 2017 року позивачу встановлено другу групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням інтернаціонального обов`язку. Інвалідність встановлена безстроково.

В свою чергу, позивач звернувся до військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги за наслідком встановлення факту інвалідності.

Листом № 313 від 15 січня 2018 року Міністерство оборони України повідомило позивача, що особам звільненим зі строкової військової служби одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності виплачується в разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, а тому оскільки позивачу інвалідність встановлено понад 3-х місячний строк після звільнення зі служби, комісією МОУ відмовлено у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з вказаними обставинами позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання спірної допомоги, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога),- гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Між тим, згідно п. 1 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Відповідно до п. 11 вказаного Порядку, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

При цьому, до заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України,- копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 12 вказаного порядку встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

При цьому, згідно п 13 вказаного Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги після встановлення йому інвалідності, яка є наслідком отриманих ним поранень під час проходження військової служби.

В даному випадку, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що позивач у липні 1985 року отримав поранення під час проходження строкової військової служби, з якої його звільнено у жовтні 1985 року.

При цьому, за наслідком отримання вищевказаного поранення у червні 2008 року позивача визнано інвалідом ІІ групи, а у липні 2017 року інвалідом ІІ групи безстроково.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції встановлено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.

Між тим колегія суддів зазначає, що строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

В даному випадку, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до якого обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

Тобто, у разі встановлення інвалідності військовослужбовця після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Внаслідок чого, враховуючи, що позивача звільнено зі службу у 1985 році, а відповідну групу інвалідності вперше встановлено у 2008 році, тобто більше ніж через 20 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача відсутнє.

В даному випадку, вищевикладені висновки колегії суддів відповідають правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року (справа № 363/1076/16-а), а також постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року (справа № 372/1260/16-а).

Тому, беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року скасувати, прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.