Справа № 826/3051/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3051/18 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продторг-2007» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року, що прийняте у місті Києві, у справі за адміністративним позовом Концерну «Військторгсервіс» до Державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренко Євгена Олександровича, треті особи Міністерство оборони України, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Продторг-2007» про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32657522 від 01.12.2016 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренком Євгеном Олександровичем;

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36598877 від 14.08.2017 року 12:19:52 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ПРОМТОРГ-2007» прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренком Євгеном Олександровичем.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року позов задоволено.

ТОВ «Продторг-2007» в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та закрити провадження у справі, оскільки вважає, що спір у даній справі не є публічно-правовим та не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Позивач та Міністерство оборони України у відзивах на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Концерн «Військторгсервіс» відповідно до п. 1.1 Статуту, затвердженого наказом Міністра оборони України від 25.06.2005 № 358 «Про створення державного господарською об'єднання Концерн «Військторгсервіс» і затвердження його Статуту», є державним господарським об'єднанням, заснованим на державній власності, та утвореним відповідно до законодавства України. Функції і управління концерном та контроль за його діяльністю здійснює Міністерство оборони України, як уповноважений орган управління. Майнова шкода, що заподіюється Концерну, є збитками державі в особі Міністерства оборони України.

Відповідно до вимог п. 2.4 Статуту Концерн має відокремлене майно, закріплене за ним на праві господарського відання, самостійний баланс рахунки в установах банк в та самостійно здійснює фінансово-господарську діяльність.

На балансі Житомирської філії Концерну «Військторгсервіс» обліковується державний майновий комплекс, що складається з 16 будівель та споруд загальною площею 3464,8 кв.м. та розташований за адресою АДРЕСА_1, зокрема:

- будівлі та споруди загальною площею 3181,1 кв.м. з них: адміністративний будинок , літ. А - 194,3 кв.м.; виробничий будинок, літ. Б. - 1526,4 кв.м.; матрацний цех , літ. Д - 329,5 кв.м.; допоміжний будинок та гаражі , літ. Г (слюсарка) 0 134,4 кв.м.; склад-баня, літ. В - 527,9 кв.м.; склад ПММ, літ. З - 30,7 кв.м.; трансформаторна (електрощитова), літ. Ж - 17,8 кв.м.; склад ЦРМ, літ. О - 377,9 кв.м.; курятник, літ И 42,2 кв.м.;

- дві споруди цивільного захисту загальною площею 114,9 кв.м. з них: бомбосховище, літ. М - 84,3 кв.м. та бомбосховище , літ. Н - 30,6 кв.м.;

- споруди для обслуговування та належного утримання території та будівель з них: огорожа залізобетонна №1 -32,5 кв.м.; огорожа металева №2 -11,25 кв.м.; водопровід - 110 п/м; Інші споруди з них: сарай дерев'яний, літ. К, навіс, літ. Л - 148,8 кв.м. та бункер для відходів вати, літ. Е - 20,0 кв.м.

За результатами Аудиторського звіту діяльності Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України за період з 01.01.2015 по 01.09.2017, у деяких випадках використання державного майна за період з 01.07.2005 по 01.09.2017, від 27 вересня 2017 року №03-22/3, що на адресу Концерну надійшов 13 жовтня 2017 року, останньому стало відомо, що право власності на державне нерухоме майно - майновий комплекс розташований за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано 25 листопада 2016 року державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Баренком Є.О. за ОСОБА_5.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно комплекс будівель та споруд площею 2907,0 кв.м. розташованих по АДРЕСА_1 а саме: адміністративний будинок, літ. А-187,6 кв.м.; виробничий будинок, літ. Б-1526,4 кв.м.; матрацний цех, літ. Д-325,1 кв.м; склад-баня, літ. В - 150 кв.м.; допоміжний будинок та гаражі , літ. Г-134,4 кв.м.; склад ПММ, літ. З - 30,7 кв.м.; трансформаторна літ. Ж - (електрощитова)- 17,8 кв.м.; склад ЦРМ, літ. О- 377,9 кв.м; курятник, літ. И - 42,2 кв.м.; погріб, літ. К - 30,6 кв.м.; погріб, літ. JI- 84,3 кв.м. (далі - майновий комплекс) є приватною власністю ОСОБА_5

В подальшому позивачеві з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стало відомо, що право власності на державне нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 в серпні 2018 року було державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Баренком Є.О. за ОСОБА_5 перереєстровано на ТОВ «ПРОМТОРГ-2007».

Вважаючи, що дії по реєстрації права власності на нерухоме майно розташованого по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та ТОВ «ПРОМТОРГ-2007» було вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позовна заява не містить доводів стосовно невиконання умов цивільно-правової угоди, а судом досліджено виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень, а тому спір є публічно-правовим.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. У свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої).

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення є захистом прав позивача на відповідні об'єкти нерухомості від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право щодо того ж самого нерухомого майна.

Отже, спір у даній справі фактично є спором позивача та третіх осіб щодо права на спірне майно, яке підлягає державній реєстрації.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 04 вересня 2018 року по справі № 823/2042/16.

Велика Палата у вказаному рішенні наголосила, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Звертаючись до суду з позовом, та обґрунтовуючи належність даного спору до юрисдикції адміністративних судів позивач наполягав саме на істотному недотриманні позивачем процедури реєстрації - нездійснення перевірки достовірності судового рішення, що слугувало підставою для реєстрації, у тому числі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Проте, Велика Палала Верховного Суду у наведеній вище постанові, відійшла від своєї раніше викладеної позиції про те, що при визначенні юрисдикції спору мають враховуватися підстави звернення до суду з позовом, зокрема порушення процедури реєстрації.

Велика Палала Верховного Суду наголосила, що такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства.

У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, а у даному випадку переходу права власності на підставі рішення суду, обов'язково постають перед судом, який буде вирішувати спір.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Таким чином, вказані позивачем підстави звернення до суду у спорах зазначеної категорії не можуть бути причиною віднесення спору до тієї чи іншої юрисдикції.

Велика Палала Верховного Суду з метою забезпечення єдності та сталості судової практики у постанові від 04 вересня 2018 року по справі № 823/2042/16 сформувала досить чіткий висновок про те, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим та з огляду на суб'єктний склад має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно частини першої статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спір у даній справі є публічно-правовим та має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись статтями 34, 243, 319, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продторг-2007» задовольнити.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року.

Провадження у справі за адміністративним позовом Концерну «Військторгсервіс» до Державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренко Євгена Олександровича, треті особи Міністерство оборони України, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Продторг-2007» про визнання протиправними та скасування рішень закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 11.02.2019.