Справа № 0440/6793/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6793/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенка Р.В., представників позивача - Команов В.В. та Верещага Т.В., представників відповідача - Дроздюк А.В. та Яценко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року в адміністративній справі №0440/6793/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Захарчук-Борисенко Н.В., повний текст рішення складено 09.11.2018 року)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" звернулось з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якій просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.06.2018 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що висновки акту перевірки від 04.05.2018 року №223/28-10-46-06-053930 «Про результати камеральної перевірки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» () з питань своєчасності сплати зобов'язань з податку на додану вартість у січні 2018 року» про порушення позивачем абз. 1 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України є безпідставними, а відтак винесене на підставі цього акту перевірки оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відхилено доводи позивача та прийнято позицію відповідача, в той час як підприємством надано докази та пояснення, що спростовують вчинення позивачем встановленого порушення в акті перевірки від 04.05.2018 року №223/28-10-46-06-053930.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначав, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та таким, що відповідає дійсним обставинам справи та прийнятим з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Представники позивача у судовому засіданні просили апеляційну скаргу задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 31.12.2015р. по 18.04.2016р. на підставі направлень та відповідно до затвердженого плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на ІV квартал 2015 року була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. за результатами якої було складено акт за №75/28-01-46/05393043 від 25.04.2016р., яким встановлене порушення позивачем ст.ст.135,138, 150, 153, 187, 189, 190, 198, 200, 201 ПК України внаслідок чого позивачем було занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на 183604608 грн., завищено суму, що підлягала бюджетному відшкодуванню на 12738729 грн. та завищено суму, що відноситься до податкового кредиту за грудень 2014р. на 1122032 грн., що підтверджується змістом копії відповідного акту.

На підставі вказаного вище акту перевірки від 25.04.2016р. контролюючим органом 16.05.2016р. були прийняті податкові повідомлення-рішення №, № та від 13.05.2016р. №, які були оскаржені позивачем в адміністративному порядку шляхом подання скарги до органів ДФС та за результатами її розгляду вказані податкові повідомлення-рішення були скасовані, а на їх заміну були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016р., а саме:

- № - про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 998401 грн.;

- № - про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 11304698 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції у сумі 5652349 грн.;

- № - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 178829157 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції у сумі 89692884 грн. (а.с.244-245 том 1).

Вказані вище податкові повідомлення-рішення позивачем були оскаржені у судовому порядку у межах адміністративної справи №804/7753/16.

Так постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р. позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2016р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 162667843 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 81333922 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2016р. в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 817427 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 408713 грн. В іншій частині позову відмовлено, що підтверджується копією змісту даного судового рішення.

Контролюючим органом на підставі п.п.60.1.5 п.60.1, п.60.4 ст.60 ПК України були прийняті податкові повідомлення-рішення на зменшену суму грошового зобов'язання з урахуванням вищевказаної постанови суду, від 10.01.2018р., а саме:

- № про збільшення податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 16 161 314 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції в розмірі 8358962 грн.;

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 10 487 271 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції в розмірі 5 243 635,50 грн., що підтверджується копіями відповідних податкових повідомлень-рішень наявних у справі.

Вказані вище податкові повідомлення-рішення позивачем були оскаржені в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби за результатами якої позивачем отримано рішення ДФС від 23.03.2018р. про те, що скарга не підлягає розгляду органом ДФС.

Не погоджуюсь з рішенням ДФС, позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення до суду, проте рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі від 15.06.2018 року №807/3118/18 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.01.2018 року у задоволені адміністративного позову ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» було відмовлено.

Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС проведена камеральна перевірка ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» () з питання своєчасності сплати зобов'язань з податку на додану вартість у січні 2018 року, за результатами якої складено акт від 04.05.2018 року №223/28-10-46-06-05393043.

На підставу акту від 04.05.2018 року № 223/28-10-46-06-05393043 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 05.06.2018 року № на загальну суму штрафних санкцій 2798306,16 грн.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав сплатити грошові зобов'язання по податковим повідомленням-рішенням від 10.01.2018 року до 21.01.2018 року, проте нарахування здійснив 22.01.2018 року, тобто з пропуском встановленого строку відповідно до статті 57 Податкового Кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За положеннями абзацу першого пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Спірним питанням цієї справи є відсутність норми у податковому законодавстві, яка б визначала перенесення строку у випадку, коли граничний строк сплати податків припадає на вихідний (святковий) день.

Разом з тим, у Європейській конвенції про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказано, що, при обчисленні строку, суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін diesadquem означає день, у який строк спливає) строк, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, то встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України, у разі коли норма цього кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що у разі, якщо останній день строку сплати суми податкового зобов'язання припадає на вихідний або святковий день, граничним строком сплати є перший після нього робочий день.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 року у справі №802/2229/17-а.

З огляду на означене та враховуючи що 21.01.2018 року є вихідний день - неділя, останній день для сплати грошових зобов'язань переноситься на перший робочий день, а саме на 22.01.2018 року - понеділок, у зв'язку з чим контролюючий орган в акті перевірки від 04.05.2018 року №223/28-10-46-06-053930 дійшов помилкових висновків про порушення позивачем абз. 1 п.57.1 ст.57 ПК України, а відтак податкове повідомлення-рішення від 05.06.2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 41974,59грн., при подачі апеляційної скарги 62961,88 грн., а всього 104936,47 грн., які, відповідно, і підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року в адміністративній справі №0440/6793/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення-задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року в адміністративній справі №0440/6793/18 - скасувати.

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.06.2018 року №, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов'язання сплатити штраф у сумі 2798306,16 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат" судовий збір у розмірі 104936,47грн.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 30 січня 2019 року, в повному обсязі постанова виготовлена 07 лютого 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва