Справа № 519/109/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 519/109/18

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Барановська З.І.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Южного міського суду Одеської області від 08 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 16.01.2018 року №6052/20900/17 про визнання її винною у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Поряд із вказаними вимогами, позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 заявила, що внаслідок обставин непереборної сили суб'єкт владних повноважень не мав права притягувати її до адміністративної відповідальності, встановленої Митним кодексом України. Такого висновку позивачка дійшла керуючись ч.1 ст.460 цього Кодексу.

Також позивачка наполягала на тому, що вона не була обізнана про встановлення митним органом, під час перетину кордону, щодо її автомобіля режиму «транзит».

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 08 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, в порушення вимог ст.95 Митного кодексу України, більше ніж на 10 діб перевищила строк транзитного перевезення автомобіля.

При цьому, суд першої інстанції відхиляючи доводи щодо обставин непереборної сили зазначив, що, відповідно до вимог ст.192 Митного кодексу України, позивачка повинна була терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події та місцезнаходження транспортного засобу, проте цього не зробила.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та надіслати справу на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не надав належну оцінку тому факту, що позивачка не була обізнана про встановлений митний режим щодо її транспортного засобу, оскільки митним органом про це не попереджено.

Також апелянт наполягає на тому, що суд першої інстанції не врахував поважних обставин, за яких своєчасно прибути до митного органу не було можливості, так як транспортний засіб знаходився в технічно несправному стані, експлуатація якого була заборонена.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не надав.

У зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на наступне.

Установлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать, що 22.09.2017 року о 12 год. 19 хв. через митний пост «Аккерман», пункт пропуску «Старокозаче-Тудора» Одеської митниці ДФС у режимі транзиту позивачем ввезено на митну територію України транспортний засіб «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У визначений частиною третьою статті 470 Митного кодексу України строк вказаний транспортний засіб позивачкою вивезений не був.

01.12.2017 року о 03 год. 30 хв. в зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС смугою руху «зелений коридор» в напрямку «виїзд з України» прибув вказаний транспортний засіб під керуванням позивачки.

Шляхом здійснення оперативного запиту до ЄАІС ДМС України та на підставі аналізу переміщень за даними ФМ «Пасажирського пункту пропуску» та ФМ «Диспетчер зони митного контролю» АСМО «Інспектор» виявилось, що громадянка ОСОБА_1 перевищила строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту (10 діб), встановлений ст.95 Митного кодексу.

Станом на 01.12.2017 року вказаний транспортний засіб за межі території України не вивозився та у інший митний режим не поміщений.

Цього ж дня, 01.12.2017 року посадова особа Львівської митниці ДФС склала протокол про порушення ОСОБА_1 митних правил №6052/20900/17, а саме: ч.3 ст.470 Митного кодексу. Даним протоколом позивачку було сповіщено про розгляд справи 16.01.2018 року з 10 год. до 11 год. за адресою Львівської митниці ДФС. Копію протоколу у цей же день було нею отримано, що свідчить її підпис.

16.01.2018 року, за відсутності позивачки, яка належним чином повідомлена про розгляд справи, митним органом прийнято постанову в справі про порушення митних правил №6052/20900/17, якою визнано її винною у вчинені порушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 8500 грн.

Аналіз фактичних обставин справи та законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов ураховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до статті 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 93 Митного кодексу України, - товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 95 Митного кодексу України встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною третьою статті 470 Митного кодексу України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт порушення терміну вивезення автомобіля за межі митної території України апелянт не заперечує, проте вказує, що причиною порушення послугували обставини непереборної сили - несправність транспортного засобу, на підтвердження чого надано довідку без номера та дати, видану ФОП ОСОБА_2, відповідно до якої автомобіль «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у період з 25.09.2017 року по 29.11.2017 року перебував на ремонті за адресою АДРЕСА_1 (а.с.17). Також надано наряд-замовлення №0165 від 25.09.2017 року, в якому міститься висновок, що подальша експлуатація транспортного засобу без заміни блоку ABS заборонена.

Відповідно до частини першої статті 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Стаття 192 Митного кодексу України передбачає заходи, що вживаються у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів.

Так, відповідно до п.2 ч.1 цієї статті, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Поряд з цим, пунктом 5 Розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, передбачено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, є, окрім підтвердження обставин аварії/непереборної сили відповідними документами, повідомлення митного органу про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб.

Проте, як правильно зазначено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні будь-які звернення та повідомлення митного органу, в межах встановленого строку транзитного перевезення, про обставини непереборної сили та неможливість вивезення автомобіля вказаної марки та моделі. Позивачка не повідомляла про такі обставини орган доходів і зборів.

Таким чином, посилання апелянта на вказані обставини судом апеляційної інстанції не можуть бути прийняті.

Не може бути також прийнято довід апеляції, який полягає в тому, що позивачка не була обізнана про встановлений митний режим щодо її транспортного засобу під час в'їзду 22.09.2017 року на територію України, оскільки митним органом про це не попереджено.

Так, як встановлено матеріалами справи, 22.09.2017 року позивачка смугою руху «зелений коридор» ввезла зазначений транспортний засіб, у порядку передбаченому ч.1 ст.381 Митного кодексу.

Відповідно до норми цієї статті, в редакції на момент ввезення транспортного засобу, громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

На підставі того, що транспортний засіб зареєстрований у відповідних реєстраційних органах іноземної держави автомобіль був пропущений на митну територію України у митному режимі «транзит», що підтверджується витягом із АСМО «Інспектор - 2006» (а.с.36).

При цьому, відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 366 Митного кодексу України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Таким чином, позивачка обравши канал, позначений символами зеленого кольору повинна знати про наслідки його обрання та режим в якій поміщаються транспортні засоби при обранні такого каналу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права, викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 року у справі №307/3500/16-а, яка, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та вірно зазначена юридична кваліфікація встановлених фактів, колегія суддів, згідно зі ст. 316 КАС України, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 229, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 08 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття справи про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко