Справа № 635/7005/18
Суддя: Шинкарчук Я. А.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/7005/18
Провадження № 2-а/635/28/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,

за участю секретаря судового засідання - Желізової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в особі лейтенанта поліції 2- ї роти 3- го батальйону інспектора управління превентивної діяльності Чеченіна Віталія Станіславовича, третя особа, що не заваляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 про притягнення до адміністративної відповідальності , визнання дій протиправними та незаконними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, який дії в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в особі лейтенанта поліції 2- ї роти 3- го батальйону інспектора управління превентивної діяльності Чеченіна Віталія Станіславовича, третя особа, що не заваляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 про притягнення до адміністративної відповідальності , визнання дій протиправними та незаконними, в якому з урахуванням уточнень просить суд:

визнати дії інспектора патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Чеченіна Віталія Станіславовича протиправними та незаконними щодо винесення постанови серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП;

скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Чеченіна Віталія Станіславовича серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП;

стягнути з асигнувань Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 10 000 грн в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що 19 вересня 2018 року інспектором 2-ї роти 3-го батальйону лейтенантом поліції Чеченіним Віталієм Станіславовичем було винесено постанову серії ЕАВ № 608863 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Відповідно до змісту постанови , ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, нібито не виконав розділ 22 ПДР України, а саме перевозив небезпечний вантаж - соляну кислоту без відповідного дозволу на транспортний засіб та мав невідповідні таблички.

З оскаржуваною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню за таких підстав.

Під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 132-1 КУпАП інспектором не визначено, який саме пункт ПДР України ним було порушення. З погляду інспектора позивач ОСОБА_1 порушив увесь розділ ПДР України, однак це є неможливим. Крім того, інспектором не зазначено яку саме частину ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 порушив. Під час складання вказаної постанови позивач мав відповідні дозвільні документи на транспортний засіб - свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, якими керував при перевезенні небезпечного вантажу, а саме соляної кислоти. Також, відповідно посвідчення водія ОСОБА_1 є водієм з великим стажем, в 2016 році склав поточні екзамени та був допущений до перевезення небезпечних вантажів. З постанови інспектора вбачається, що водій мав відповідні таблички, передбачені пунктом 33 ПДР України. Отже, позивач не порушував вимоги правил дорожнього руху, а навіть сумлінно їх виконував, але інспектор поліції пояснення водія проігнорував.

Крім того, незаконного розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив права позивача, тобто не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими статтею 268 КУпАП у повному обсязі, проігнорував вимоги частини 2 статті 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи. До оскаржуваної постанови жодних доказів вини позивача не додано, по що свідчить прочерк у графі « до постанови додаються...».

У судове засідання позивач та його представник не з'явились, надали заяву, в якій просять розглядати справу за їх відсутністю.

Відповідач 05 грудня 2018 року через засоби поштового зв'язку надав до суду відзив на позовну заяву, який отриманий судом 11 грудня 2018 року. Зазначеним відзивом просить адміністративну справу № 635/7005/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в особі лейтенанта поліції 2- ї роти 3- го батальйону інспектора управління превентивної діяльності Чеченіна Віталія Станіславовича про скасування постанови серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 про притягнення до адміністративної відповідальності, визнання дій протиправними та незаконними розглядати без участі відповідача, в задоволені вимог позовної заяви відмовити в повному обсязі.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2018 року за клопотанням представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залучено до участі у даній адміністративній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

01 листопада 2018 року через засоби поштового зв'язку третя особа, що не заваляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, надали до суду письмові пояснення, які отримані судом 06 листопада 2018 року. Вказаними поясненнями просять адміністративну справу розглядати без участі їх представника, в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Вважають що відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними або визнання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності неправомірною чинним законодавством не передбачено, а відтак позовні вимоги в частині визнання дій посадової особи протиправними не можуть підлягати задоволенню.

Згідно статті 162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити: найменування (ім'я) позивача і номер справи; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, за наявності; у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у даній адміністративній справі разом з позовною заявою та додатками до неї відповідач - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в особі лейтенанта поліції 2- ї роти 3- го батальйону інспектора управління превентивної діяльності Чеченіна Віталія Станіславовича отримало 17 жовтня 2018 року. Між тим, відзив на позовну заяву наданий з порушенням встановленого судом строку, доказів поважності пропуску зазначеного строку не надано. Також до відзиву відповідачем не надано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву іншим учасникам справи.

На підставі зазначеного, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2018 року інспектором 2-ї роти 3-го батальйону лейтенантом поліції Чеченіним Віталієм Станіславовичем було винесено постанову серії ЕАВ № 608863 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованої не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 132-1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно з даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 19.09.2018 року о 15 годині 24 хвилини в с. Вільне М18 24км перевозив небезпечний вантаж з табличками оон1789 та 6го, 8го класу, а саме соляну кислоту без відповідного дозволу на тз, також мав невідповідні таблички класу, чим порушив п. 22 ПДР України - порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Не погодившись із вказаною постановою та діями відповідача при її винесенні, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 року, визнання дій відповідача при винесені постанови протиправними та незаконними.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статею 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка провинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395) постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію і номер.

Бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно з ст. 132-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з постановою серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 року, ОСОБА_1 19.09.2018 року о 15 годині 24 хвилини в с. Вільне М18 24км перевозив небезпечний вантаж з табличками оон1789 та 6го, 8го класу, а саме соляну кислоту без відповідного дозволу на тз, також мав невідповідні таблички класу, чим порушив п. 22 ПДР України - порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Між тим, в зазначеній постанові інспектором не визначено, який саме пункт розділу 22 ПДР України був порушений позивачем.

Також, статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі статтею 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Як вказує позивач, під час винесення постанови йому не було надано можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Доказів того, що вказані права були роз'яснені позивачеві під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем суду не надано.

Постанова серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 року не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та взагалі не містить запису про наявність такої фіксації.

Зазначене свідчить, що під час винесення оскаржуваної постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об'єктивний та справедливий розгляд справи.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Отже, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значні наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходиться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень. Отже, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень в даному випадку - інспектором патрульної поліції при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами частини 2 статі 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Враховуючи зазначене відповідач, як суб'єкти владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 року складена з порушенням норм ст. 283 КУпАП, а також порушенні вимоги ст. ст. 268, 279 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

З приводу позовних вимог про визнання дій інспектора протиправними та незаконними щодо винесення постанови серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті .

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 частини 1статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 вказаного Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до абз. "а" п. 2.4 ПДР України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з пунктом 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам статті 283 КУпАП.

Таким чином, складення постанови у справі про адміністративне правопорушення є встановленим законом повноваженням відповідача, яке він зобов'язаний реалізувати у випадку наявності обґрунтованих підстав вважати, що водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно статті 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що у випадку встановлення порушень, поліцейським приймається постанова у справі про адміністративне правопорушення і саме така постанова має безпосередній вплив на стан суб`єктивних прав та обов'язків особи, відносно якої складено постанову. У разі судового оскарження постанови при вирішенні спору судом підлягають оцінці і підстави притягнення до адміністративної відповідальності, а також проводиться перевірка доведеності факту порушення водієм правил дорожнього руху.

Враховуючи, що інспектором фактично реалізована його компетенція на розгляд справи про адміністративне правопорушення, в результаті чого винесено відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення, оспорювані дії щодо складення постанови не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов'язків, таким чином, визнання незаконними дій не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки оскаржувані дії відповідача не є юридично значимими для позивача.

В спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений є постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 (акт індивідуальної дії), прийнята в результаті таких дій.

Зазначені висновки узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 29.03.2018 року по справі №805/3115/15-а.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На підставі зазначеного, за наявності у відповідача встановленого законом права на розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є саме скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, що і зроблено судом.

Таким чином, беручі до уваги наявності у відповідача повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 та винесення постанови, а також враховуючи, що судом постанову у справі про адміністративне правопорушення, складену відносно позивача, скасовано, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій інспектора протиправними та незаконними щодо винесення постанови серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018.

Щодо стягнення з асигнувань Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 10 000 гривень в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( пункт 1 частини 3, частина 4 статті КАС України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано суду копії: договору про надання правничої допомоги від 26 вересня 2018 року, додатку до договору про надання правової допомоги від 26 вересня 2018 року, квитанції № 1618 від 26 вересня 2018 року про оплату послуг на підставі договору від 26 вересня 2018 року у розмірі 10 000 гривень, ордер серії ХВ № 1539 000068 від 26 вересня 2018 року, виданий на підставі Договору, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2114, рішення № 17 розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області від 21 березня 2018 року.

Дослідивши подані докази на підтвердження надання правничої допомоги судом встановлено, що в порушення вимог частини 4 статті 134 КАС України не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, суд звертає увагу, що у згаданих вище документах жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на складність справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Враховуючи те, що наданими до суду доказами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у даній адміністративній справі не підтверджено, а тому суд вважає, що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З приводу посилання позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині розгляду її на місці зупинки транспортного засобу, що призвело до порушення його прав, суд зазначає наступне.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення порушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП, а тому твердження позивача про те, що винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу не відповідає нормам статті 276 КУпАП є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 20, 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в особі лейтенанта поліції 2- ї роти 3- го батальйону інспектора управління превентивної діяльності Чеченіна Віталія Станіславовича, третя особа, що не заваляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 про притягнення до адміністративної відповідальності, визнання дій протиправними та незаконними - задовольнити частково.

Постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Чеченіна Віталія Станіславовича серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП - закрити.

В задоволені позову в частині визнання дій інспектора патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Чеченіна Віталія Станіславовича протиправними та незаконними щодо винесення постанови серії ЕАВ № 608863 від 19 вересня 2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП - відмовити.

В задоволені стягнення з асигнувань Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 10 000 гривень в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач - ОСОБА_1, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платників податків (РНОКПП - НОМЕР_1).

відповідач - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в особі лейтенанта поліції 2- ї роти 3- го батальйону інспектора управління превентивної діяльності Чеченін Віталій Станіславович , адреса: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-а,

третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-а, ідентифікаційний код юридичної особи (код ЄДРПОУ) - 40108599.

Повне рішення складено 08 лютого 2019 року.

Суддя Я.А. Шинкарчук