Справа № 0840/3303/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 січня 2019 року Справа № 0840/3303/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожпроект» (69006, м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд. 18, літера Б-2, )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорожпроект», звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд від визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 06.06.2018 №, № та №.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 17.09.2018 підготовче судове засідання відкладено на 18 жовтня 2018 року.

Відповідно до довідки Запорізького окружного адміністративного суду 18.10.2018 суддя Лазаренко знаходився у відрядженні.

Ухвалою суду від 13.11.2018 підготовче судове засідання відкладено на 28.11.2018.

Ухвалою суду від 28.11.2018 у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення експертизи у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 26.12.2018 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 03.01.2019.

В судовому засіданні оголошено перерву до 29.01.2019 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення рішення від 06.06.2018 року №, №, №, які були прийняті ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі Акту від 04.05.2018 року 267/08-01-14-01/33175792 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожпроект» (), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р.» є незаконними, та такими що прийняті всупереч діючому законодавству з наступних підстав. Фактично документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Запорожпроект» не проводилася, оскільки уповноваженим представником підприємства було відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки на підставі п.81.1 ст.81 ПК України, про що було складено Акт №487 від 12.04.2018 року. У звязку з чим вищезазначені податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню.

Представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив.

Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві та запереченнях, поданих до суду, в яких зазначено, що ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п. 77.1 ст.11 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями) та наказу на проведення планової виїзної документальної перевірки від 16.02.2017 №348 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки», наказу від 08.09.2017 №2377 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.02.2017 №348», наказу від 11.04.2018 р. №1093 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.02.2017 №348» проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністью «Запорожпроект» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016р. За результатами проведеної перевірки складено Акт від 04.05.2018 р. №267/08-01-14-01/33175792, та встановлено порушення ТОВ «Запорожпроект». Станом на дату підписання акту 04.05.2018 первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, які запитувались у ТОВ «Запорожпроект» до перевірки не надано, до заперечень до акту перевірки первинні документи та регістри бухгалтерського обліку також не надано. У звязку з встановленими порушеннями, на підставі Акту від 04.05.2018 р. №267/08-01-14-01/33175792, контролюючим органом було виписано податкові повідомлення рішення від 06.06.2018 року №, №, №.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

У судовому засідання із пояснень учасників справи судом встановлено, що перевірка, на підставі наказу №348 від 16.02.2017 не відбулась, оскільки позивач не допустив перевіряючих осіб до проведення перевірки та здійснив судове оскарження наказу №348.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до наказу № 348 від 16.02.2017 року на підставі вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) та відповідно до затвердженого плану-графіку проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на І квартал 2017 року наказано провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Запорожпроект», , (назву змінено з ТОВ «Мідас-Буд» 13.08.2014, номер державної реєстрації змін 0000797) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, а з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2016. Тривалість перевірки 10 робочих днів, починаючи з 28 лютого 2017 року.

Згідно наказу № 1093 від 11.04.2018 року у звязку з отриманням листа Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 04.04.2018 №1440/8/08-29-08-11 про встановлення місцезнаходження ТОВ «Запорожпроект», ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017 по справі №808/538/17 щодо визнання наказу ГУ ДФС у Запорізькій області правомірним, яка набрала законної сили, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75 ПК України від 02.12.2010 року №2755- VI (зі змінами та доповненнями) та враховуючи доповідну №100/08-01-14-01-11 від 06.04.2018 наказано внести зміни до наказу ГУДФС у Запорізькій області від 16.02.2017 №348 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки», а саме: пункт 1 викласти у наступній редакції: «Провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Запорожпроект» () (назву змінено з ТОВ «МІДАС-БУД» 13.08.2014, номер державної реєстрації змін 0000797) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, а з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2016. Тривалість перевірки 10 робочих днів, починаючи з 12 квітня 2018 року».

Відповідно до направлення на перевірку від 12 квітня 2018 року №825 на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77 ПК України та наказу ГУДФС у Запорізькій області №348 від 16.02.2017 зі змінами від 11.04.2018 наказ №1093 Головне управління ДФС у Запорізькій області проводить з 12 квітня 2018 року документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Запорожпроект» тривалістю 10 робочих днів. Мета перевірки: з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, а з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2016. Головний державний ревізор інспектор відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління аудиту, радник податкової та митної справи ІІІ рангу ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4. Представником ТОВ «Запорожпроект» ОСОБА_1 у направленні на перевірку від 12 квітня 2018 року №825 зазначено, що у допуску до перевірки відмовлено на підставі п.81.1 ст.81 ПК України, наказ на перевірку не відповідає вимогам п.77.1, п.77.4 ст.77 ПК України та буде оскаржений до суду.

Згідно направлення на перевірку від 12 квітня 2018 року №826 на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77 ПК України та наказу ГУДФС у Запорізькій області №348 від 16.02.2017 зі змінами від 11.04.2018 наказ №1093 Головне управління ДФС у Запорізькій області проводить з 12 квітня 2018 року документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Запорожпроект» тривалістю 10 робочих днів. Мета перевірки: з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, а з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2016. Головний державний ревізор інспектор відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління аудиту, радник податкової та митної справи ІІІ рангу ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_5. Представником ТОВ «Запорожпроект» ОСОБА_1 у направленні на перевірку від 12 квітня 2018 року №826 зазначено, що у допуску до перевірки відмовлено на підставі п.81.1 ст.81 ПК України, наказ №1093 від 11.04.2018 року не відповідає вимогам п.77.1, п.77.4 ст.77 ПК України, є протиправним та оскаржується в судовому порядку.

12.04.2018 року головним державним ревізором інспектором відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління аудиту ОСОБА_4 було здійснено вихід на юридичну адресу підприємства: м.Запоріжжя, вул.. Трегубенко, 18-б.

Представник підприємства ТОВ «Запорожпроект» за довіреністю ОСОБА_1 відмовився у допуску перевіряючого до проведення перевірки про, що складено акт від 12.04.2018 року №487 про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

В період з 12.04.2017 р. по 25.04.2017 р., на підставі направлень на перевірку від 28.02.2017 року №353, №354, №355, №356, №357, №358, від 08.09.2017 №1831, №1832, №1833, від 12.04.2018 №825, №826, посадовими особами контролюючого органу проводилась документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Запорожпроект» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України, за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р.

За результати даної перевірки складено Акт №267/08-01-14-01/33175792 від 04.05.2018 р.

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

п.п. 134.1.1. п. 134. ст.134, п.135.1. ст.135, п.п.138.10.2, п.п.138.10.3, п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 з врахуванням п. 44.1 п. 44.2 ст. 44 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства, що перевірявся на загальну суму 6539241 грн., у т. ч. за 2014 рік. у сумі 1392260 грн., за 2015 рік - 2102858 грн., за 2016 рік у сумі 3044123 грн.

На підставі Акту перевірки №267/08-01-14-01/33175792 від 04.05.2018 р., відповідачем прийнято:

№ від 06.06.2018р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 5908011,00 грн., з яких 5146981,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 761030,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

№ від 06.06.2018р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 6622945,00 грн., з яких 5298356 грн. за податковими зобов'язаннями та 1324589 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

№ від 06.06.2018р., яким позивачу встановлено порушення пп.14.1.36. пп.14.1.18, п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст.44, п.198.3, ст. 198 Податкового кодексу України і застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 35976,80 грн.

18.06.2018 року позивачем була направлена до Державної фіскальної служби України Скарга на податкові повідомлення- рішення від 06.06.2018 року №, №, №.

06.08.2018 року ДФС України було винесено Рішення №25640/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги, яке отримане 13.08.2018 року та яким на підставі глави 4 розділу II Податкового кодексу України, ДФС України залишила без змін податкові повідомлення- рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 02.04.2018 року №, №, №, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними позивач звернувся до суду із вказаним позовом про їх скасування.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 67 Конституції України закріплено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до наказу ДФС України «Про затвердження Інструкції з діловодства у Державній фіскальній службі України» від 27.11.2014 №333 Інструкція з діловодства у Державній фіскальній службі України прийнята відповідно до Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 263, та постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки ОСОБА_3, місцевих органах виконавчої влади», а також з метою встановлення єдиного порядку документування, поліпшення організації управлінської праці, контролю за виконанням доручень державних органів вищого рівня і рішень керівництва Державної фіскальної служби України, підвищення культури роботи зі службовими документами.

Пунктом 1.1 Інструкції з діловодства у Державній фіскальній службі України встановлено, що ця інструкція встановлює загальні правила документування управлінської діяльності Державної фіскальної служби України, вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням.

Отже, дія вказаної інструкції поширюється лише на Державну фіскальну службу України та відповідно до наведених вище положень Податкового кодексу України не належить до податкового законодавства та не встановлює порядку призначення документальних перевірок та повноваження контролюючих органів, що стосуються призначення документальних перевірок.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України передбачено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (77.4 ст. 77 Податкового кодексу України)

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (77.6 ст. 77 Податкового кодексу України).

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку формування (коригування) планів-графіків територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - територіальні органи ДФС) здійснюється у порядку, встановленому у розділах ІІІ-V цього Порядку.

Узгоджені відповідно до Порядку координації одночасного проведення планових перевірок (ревізій) контролюючими органами та органами державного фінансового контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013 року № 805, проекти планів-графіків на наступний квартал формуються територіальними органами ДФС не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційних систем ДФС.

Проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Річні плани-графіки не потребують узгодження з органами державного фінансового контролю.

Проекти коригування планів-графіків у разі здійснення такого коригування формуються територіальними органами ДФС не пізніше 03 числа другого та третього місяця поточного кварталу засобами інформаційних систем ДФС.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.

Затверджений план-графік є обовязковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Відповідальність за якість формування плану-графіка та його коригування, у тому числі якість відбору платників для перевірок на підставі встановлених ризиків у їх діяльності, розрахунок періоду перевірки, термінів проведення перевірки, періодичності включення платників податків до плану-графіка, виконання інших вимог, передбачених законом, покладається на територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).

Положеннями п. 44.5 ст. 44, п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України передбачені випадки перенесення проведення перевірки:

п. 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України встановлено, що у разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків;

п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Отже, планова документальна виїзна перевірка може бути призначена лише відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок. ОСОБА_3 того, положеннями Податкового кодексу України не передбачено можливості зміни періоду проведення планової документальної виїзної перевірки у вже прийнятому наказі про призначення документальної планової виїзної перевірки за межами строків, передбачених у плані-графіку.

Судом встановлено, що наказ відповідача від 16.02.2017 №348 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» був прийнятий відповідно до плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2017 року. Термін проведення перевірки тривалістю 10 днів, починаючи з 28.02.2017.

Проте, наказом відповідача від 11.04.2018 № 1093 внесено зміни до наказу від 16.02.2017 року № 348 та вказано термін проведення перевірки тривалістю 10 днів, починаючи з 12.04.2018, тобто за межами строку, передбаченого планом-графіком проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2017 року. Відомості щодо коригування плану-графіка проведення документальних перевірок з метою проведення документальної виїзної перевірки позивача саме у цей час в матеріалах справи відсутні. У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що змін до плану-графіку проведення перевірок не вносилось.

Наказ від 11.04.2018 № 1093 мотивований посиланням на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017 року у справі №808/5388/17 щодо визнання наказу відповідача правомірним, що набрала законної сили, та на положення п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Проте, наведені відповідачем в наказі від 11.04.2018 № 1093 положення Податкового кодексу України не передбачають можливості внесення змін до наказу про призначення документальної планової виїзної перевірки у зв'язку з прийняттям судового рішення про відмову у задоволенні позову про скасування наказу про призначення планової документальної планової виїзної перевірки.

Відповідно до ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Положення Податкового кодексу України передбачають, що перевірку як контрольний захід проводять у такі етапи:

встановлення підстав для проведення перевірки;

прийняття органом контролю рішення про проведення перевірки, яке оформлюють наказом керівника цього органу доходів і зборів;

допуск до перевірки;

вивчення наданих платником податків документів та інших матеріалів;

оформлення результатів перевірки.

Реалізація зазначених етапів означає податкову перевірку як юридичний факт, на підставі якого керівник податкового органу може дійти висновку про наявність податкового правопорушення і винести податкове повідомлення-рішення.

Отже, перевірка є необхідною передумовою для винесення податкового повідомлення-рішення, якщо орган контролю встановить порушення податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюють органи контролю. У разі відсутності проведеної перевірки як юридичного факту, немає і підстав для винесення п о даткового повідомлення-рішення.

Але як встановлено з матеріалів справи, допуску до перевірки посадових осіб Головного управління ДФС у Запорізькій області не було, що вказує на те, що перевірка, як один з етапів заходів податкового контролю, не була проведена.

12.04.2018 р. за участю представника платника податків та представників ГУ ДФС у Запорізькій області було складено акт №487 про відмову платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

У направленнях на перевірку № 825 від 12.04.2018 р. та №826 від 12.04.2018 р. представником платника податків зроблено напис: «у допуску до перевірки відмовлено на підставі п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України...».

Дії платника податків повністю відповідали нормам ПК України, а саме ст.81 непредявлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів або предявлення документів передбачених п.81.1 ст.81 ПК України, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені попереднім абзацом, не дозволяється.

Водночас, абз.1 та 3 п.81.1 ст.81 ПК України передбачають, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим кодексом, та за умови предявлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівгіикгг (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Оскільки, такої підстави для проведення перевірки, як перенесення строків дії попереднього наказу Податковий кодекс не містить, слід дійти до висновку, що наказ прийнято за відсутності підстав визначених Податковим кодексом України. Отже, платник податків мав право не допускати посадових осіб ГУ ДФС у Запорізькій області для проведення перевірки, що фактично й відбулося.

Відповідно до ч.2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

У відповідності до статті 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, в Постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року по справі №804/1113/16 (адміністративне провадження №К/9901/19326/18) зроблено наступний висновок:

«платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки».

Відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24.12.2010 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необгрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Цим правом позивач скористався, відповідно й сама перевірка, фактично не була розпочата, оскільки в силу абз. 5 п.п.75.1.2 ст. 75 Податкового кодексу України «Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка».

Наступний правовий висновок зроблений Верховним Судом у Постанові від 16.05.2018 по справі № 826/15718/14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74098354):

«Також, Податковим кодексом України надано право платнику податків на відмову у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Судами попередніх інстанцій встановлено, що в направленні на проведення перевірки вчинено напис: «До перевірки не допускаю. Наказ 1812 буде оскаржено в суді». Отже, платником податків не було допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Але, всупереч положенням пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України відповідачем не було складено акт, яким засвідчувався б факт відмови платника податку у допуску до проведення перевірки. При цьому, контролюючому органу не надано право на оцінку законності підстав такого недопуску. Дії щодо проведения документальної позапланової невиїзної перевірки, за результатами якої складено Акт від 17.10.2014 № 2864/26-53-22-04-21/39046812. вчинені податковим органом всупереч положенням податкового кодексу та не відповідають суті такої перевірки, оскільки фактично така перевірки не відбулася, в зв'язку з недопуском посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

При цьому, ані акт перевірки, ані дії посадових осіб із включення до такого акту певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника податків, тобто не порушують права платника податків. Висновки ж посадових осіб. зазначені в акті перевірки, є лише думкою цих осіб щодо поведінки платника податків».

У Постанові Верховного Суду від 12.04.2018 № 816/2329/13-А вказано наступне:

«Верховний Суд зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Верховний Суду постановах від 16 січня.2018 року у справі 826/442/13-а, від 20 березня 2018 року у справі N 810/1438/17 вже висловлював правову позицію, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі незаконної перевірки не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню».

Аналогічні висновки, щодо винесення податкових повідомлень-рішень на підставі незаконної перевірки та акту такої перевірки, згадуються у безлічі інших постановах Верховного Суду, зокрема від 16 січня 2018 року у справі 826/442/13.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11- рп/2012).

Отже, акт про результати проведення податкової перевірки, складений після недопуску платником податків перевіряючих осіб, не породжує правових наслідків, й не може слугувати підставою для складення акту проведеної виїзної перевірки і прийняття податкових повідомлень-рішень.

Тому суд вважає, що податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі неправомірної перевірки не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Також, позивач, не погоджуючись з протиправними діями ГУ ДФС у Запорізькій області, звернувся за захистом своїх порушених прав до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій. (справа № 808/1379/18).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність винесених оскаржуваних рішень.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожпроект» (69006, м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд. 18, літера Б-2, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізького області від 06.06.2018 №, №, №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожпроект» судовий збір в розмірі 188504,55 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч пятсот чотири гривні 55 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізького області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 07.02.2019.

Суддя М.С. Лазаренко