Справа № 815/2557/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2557/18

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
Час і місце ухвалення:10:50, м. Одеса

Дата складання повного тексту: 04.10.18.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Лавришині А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Одеса" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі за позовом дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Одеса" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2018 року дочірнє підприємство (далі ДП) "Автотрейдінг-Одеса" звернулося до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (далі ППР):

· № від 12 лютого 2018 року, згідно якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (далі ПДВ) на 31 899 грн. за вересень 2017 року;

· № від 14 травня 2018 року, згідно якому позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 792 998 грн.;

· №001898 від 14 травня 2018 року, згідно якому позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за ПДВ на 2 595 473 грн., у тому числі на 1 730 315 грн. - за податковим зобов'язанням та на 865 158 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що в період з 22 листопада 2017 року по 04 січня 2018 року ГУ ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ДП "Автотрейдінг-Одеса" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2017 року, за результатами якої складено акт від 12 січня 2018 року №000017/15-32-14-04/31976605, на підставі якого прийняті оскаржувані ППР.

Так, на думку позивача, висновки акту перевірки базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності ДП "Автотрейдінг-Одеса" у періоді, який перевірявся, та, відповідно, донарахування податкових зобов'язань та покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству. Так, позивач вказав, що має в наявності всі первинні документи, що відповідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджують здійснення господарських операцій з його контрагентами, що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Зокрема зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення оформлені з порушенням термінів та без відповідних розрахунків.

Відповідач позов не визнав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві на позов, в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що при складанні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючий орган діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зокрема, посилаючись на акт проведеної перевірки.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у задоволенні позовної заяви ДП "Автотрейдінг-Одеса" (місцезнаходження: 65054, м. Одеса, вул. 6-ий км Овідіопольської дороги, буд. 10/2; ) до ГУ ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , №001898, - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ДП "Автотрейдінг-Одеса" ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

1. Відмовляючи у задоволені позову в частині визнання протиправним та скасування ППР від 14 травня 2018 року №, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про завищення позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в уточнюючій податковій декларації за 2014 рік (№ від 15 березня 2016 року), (т.1 а.с. 182-190) на 7 765 512 грн. внаслідок завищення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (р. 3.2.4 додатку РІ до р. 03РІ вказаної податкової декларації). Такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить вимогам діючого законодавства;

2. Висновок відповідача про втрату позивачем права врахувати у складі витрат збитки минулих років не заснований на нормах діючого податкового законодавства, оскільки норми ПК України не містять заборони платнику податків реалізувати надане йому право у наступних податкових періодах до повного погашення збитків, що виникли до 01 січня 2012 року;

3. З мотивувальної частини оскарженого судового рішення вбачається, що підставою відмови у задоволені позову в частині визнання протиправним та скасування ППР від 14 травня 2018 року №001898 про збільшення суми грошового зобов'язання за ПДВ на 595 473 грн. (т.1 а.с. 154), а також ППР від 12 лютого 2018 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ на 31 899 грн. (т.1 а.с. 129) став висновок суду першої інстанції про збитковість господарських операцій з придбання позивачем на внутрішньому ринку та продажу на експорт соняшникової олії.

Разом із тим, такий висновок суду не відповідає обставинам справи, що свідчить про їх неповне з'ясування, а також про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

4. Висновок суду першої інстанції про збитковість господарських операції з придбання соняшникової олії у ТОВ "Сателліт" та у ТОВ "Селект Груп" за договорами поставки №S10402 від 03 жовтня 2014 року, №4-12/10-2015 від 12 жовтня 2015 року для її подальшого продажу на експорт не відповідає фактичним обставинам справи. Дохідність вищевказаних господарських операцій спростовує висновок суду про відсутність мети використання даних операцій в господарській діяльності позивача та їх направленість на отримання податкової вигоди внаслідок формування витрат які перевищують доходи;

5. Стосовно висновку суду першої інстанції, що ДП "Автотрейдінг-Одеса" є зайвою ланкою у наведених господарських операціях, оскільки український виробник має можливість здійснювати прямі операції продажу олії нерезиденту без посередництва комісіонера, ДП "Автотрейдінг-Одеса" та будь-яких інших посередників, вважаємо, що такий висновок суперечить ст. 627 ЦК України, згідно якій сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості та є втручанням у господарську діяльність підприємства. До того ж, такий висновок не ґрунтується на встановлених в ході судового розгляду фактах, отже, є лише припущенням, яке не відповідає фактичним обставинам та не може бути покладено в основу судового рішення;

6. З оскарженого судового рішення вбачається, що однією з підстав відмови у задоволені позову став висновок суду про документальне непідтвердження позивачем господарських операцій з ТОВ "Калліфея" та ТОВ "Два слона", що нібито підтверджує висновок акту перевірки про безтоварність (фактичне нездійснення) вказаних операцій та, як наслідок, заниження позивачем інших доходів на 34 359 грн., завищення інших операційних витрат на 34 359 грн. та податкового кредиту на 6 872 грн.

Підставою такого висновку стало надання позивачем відповіді на відзив з підтверджуючими документами з припущенням встановленого судом строку, а також надання позивачем додаткових доказів після закриття підготовчого провадження;

7. Стосовно додаткових доказів, про приєднання яких до матеріалів справи позивач заявив клопотання 25 вересня 2018 року, тобто після закінчення підготовчого засідання, апелянт зазначає, що вищевказані докази мають додатковий характер, тобто лише доповнюють докази позивача, додані до позовної заяви на підтвердження реальності господарських операцій.

Неможливість надання вищевказаних додаткових доказів у встановлений судом строк обумовлене їх витребуванням засновником ДП "Автотрейдінг-Одеса" - ТОВ "Автотрейдінг Атолл груп" для проведення аудиторської перевірки з метою аналізу ситуації, оцінки вірогідності негативного результату судового оскарження ППР, прийнятих за наслідком податкової перевірки, та його впливу на бізнес, на підтвердження чого, суду надані копії листа начальника відділу обліку і аудиту ТОВ "Автотрейдінг Атолл груп" вих. № 12 від 27 червня 2018 року (т.4 а.с. 62) та акту приймання-передачі від 02 липня 2018 року (т.4 а.с. 63-65). За висновком суду, надані документи не підтверджують поважність причини пропуску встановленого судом строк, оскільки вказаний акт приймання-передачі від 02 липня 2018 року був складений після спливу цього строку. Однак, таке твердження суду є помилковим, оскільки закінчення встановленого судом строку припало на вихідний день (30 червня 2018 року), внаслідок чого в силу п.6 ст. 120 КАС України останнім днем строку є перший після цього робочий день - 02 липня 2018 року;

8. Крім того, на підтвердження висновку про неможливість здійснення спірних господарських операцій відповідач долучив до матеріалів справи результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо вказаних контрагентів від 07 вересня 2015 року №16261/7/15-51-22-01 (т.2 а.с. 156-164) від 27 липня 2015 року №22632/7/15-53-22-05 (т.2 а.с. 165-178) обумовлена ненаданням посадовими особами підприємства пояснень та документальних підтверджень фінансово-господарських операцій на запит податкового органу.

Що стосується ТОВ "Два слона", відповідач обґрунтовує неможливість перевірки відсутністю вказаного підприємства за зареєстрованим місцезнаходженням. За твердженням відповідача, наведені факти обумовили неможливість підтвердження реальності господарських операцій;

9. З акту перевірки вбачається, що додатковою підставою збільшення відповідачем податкового зобов'язання з ПДВ за ППР від 14 травня 2018 року №001898, а також зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ за ППР від 12 лютого 2018 року № став висновок відповідача про завищення позивачем задекларованого показника р. 16 податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного (податкового) періоду" на 14 705 грн. Зокрема, стор. 80 акту перевірки (т.3 а.с.41) відповідач стверджує, що у порушення Порядку, затвердженого Міністерством фінансів України від 28 січня 2016 року №21, при перенесені даних р. 21 декларації за квітень 2016 року "сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового кредиту)" до р.16.1 декларації за травень 2016 року позивач проставив показник 3 878 798 грн. замість 3 864 093 грн. Вищевказаний висновок не відповідає обставинам справи;

10. Що стосується штрафної (фінансової) санкції в сумі 865 158 грн., застосованої до позивача згідно з ППР від 14 травня 2018 року №001898, слід зазначити, що застосування такої санкції є неправомірним в силу безпідставності висновків відповідача про заниження позивачем податкового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 1 730 315 грн. Окрім цього, в ході судового розгляду справи відповідач не надав жодного доказу на підтвердження повторності правопорушення, що згідно з п.123.1 ст. 123 ПК України є підставою для застосування штрафної санкції у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання;

Апелянт зазначає, що у порушення п.п.2, 3 ст. 246 КАС України суд першої інстанції мотивованої оцінки цьому доводу позивача не надав, отже, визнав встановленим факт повторності правопорушення з боку позивача за недоведеністю цієї обставини будь-якими доказами, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а саме, п. 123.1 ст. 123 ПК України;

11. Ухвалюючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції також допустив наступні порушення норм процесуального права: 25 червня 2016 року позивач заявив клопотання про витребування доказів (т.2 а.с. 146-147), зокрема, додатку №13 до акту перевірки, розрахунків розміру зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток та суми збільшення податкового зобов'язання з ПДВ у розрізі господарських операцій та контрагентів. Суд першої інстанції вищевказане клопотання задовольнив та витребував зазначені докази у відповідача. Однак, відповідач витребувані документи не надав, причини ненадання не повідомив, що в силу ч.5 ст. 77 та п.9 ст. 80 КАС України є підставою для розгляду справи за наявними доказами.

Враховуючи, що донарахування відповідачем податкових зобов'язань за оскарженими ППР здійснено за декількома господарськими операціями, відсутність вищевказаних розрахунків, а також додатку №13 до акту перевірки, що нібито містить зведені дані щодо задекларованих позивачем та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов'язань, податкового кредиту, ПДВ у розрізі кожного звітного періоду, не дозволило перевірити обґрунтованість донарахованих сум, а також виконання відповідачем рішення ДФС України від 25 квітня 2018 року вих. №14447/6/99-99-11-01-01-25 (т.1 а.с. 242-151) про скасування ППР в частині висновків акту перевірки по взаємовідносинах з ТОВ "Гас Ріпеір Сервіс" та ФОП ОСОБА_5, оскільки вказаним рішенням ДФС України не визначено, в якій сумі скасовані оскаржені ППР.

За таких умов, відповідач не довів правильність визначення донарахованих сум за оскарженими ППР.

Незважаючи на це, суд першої інстанції визнав доведеними порушення, зазначені в акті перевірки, у тому числі донараховані суми, за відсутністю будь-яких доказів з боку відповідача, внаслідок чого порушив п.2 ст. 77 КАС України, згідно з яким у спорах з суб'єктом владних повноважень тягар доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.

Відзив ГУ ДФС в Одеській області на апеляційну скаргу не поданий.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДП "Автотрейдінг-Одеса", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Апеляційним адміністративним судом встановлено наступне.

ГУ ДФС в Одеській області на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.75.1 ст. 77 ПК України, плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на IV кв. 2017 року, на підставі Наказу ГУ ДФС в Одеській області від 10 листопада 2017 року №5858, направлень від 22 листопада 2017 року № 9036/14-04, № 9037/14-04, № 9041/14-04, № 9038/14-04, № 9039/14-04, № 9040/14-04, 9042/14-04, проведена планова виїзна документальна перевірка ДП "Автотрейдінг-Одеса" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2017 року відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (т.1 а.с. 22).

За наслідками перевірки складено акт № 000017/15-32-14-31976605 від 12 січня 2018 року (т.1 а.с. 22-71).

Відповідно висновків акта встановлено порушення ДП "Автотрейдінг-Одеса", зокрема:

1) п. 44.1, 44.2, 44.3 ст. 44, п. 134.1, ст. 134, п. 138.2, 138.5, ст. 138, п. 3 пп. 4 р. ХХ ПК України, п. 2 ст. 3, п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 44.1, 44.2, 44.3 ст. 44, п. 134.1 ст. 134, п. 138.2, 138.4, 138.5, п. 14, п. 21 П(С)БО П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року № 27/4248, п.п. 5, 6, 7, пп. 9.4 п. 9, 10, 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248, п. 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, в результаті чого завищено суму від'ємного значення об'єкту оподаткування (р. 02 + р. 03 РІ) (+,-) на 30 942 833 грн., у т.ч. завищено на: за 2015 рік - 9 694 299 грн., за 2016 рік - 10 409 169 грн., за 3 кв-ли 2017 року - 10 839 365 грн.

2) пп.14.1.36 п. 14.1, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, ч. "а" п. 198.1, 198.3, п. 198.5 "г" ст. 198 ПК України, п. 2.16 "Положення про документальне забезпечення записів Бухгалтерського обліку", затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року за № 88 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за №168/704, в результаті чого занижено суму з ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, всього на 2 330 511 грн., в т.ч. по періодах - заниження на: за квітень 2015 - 79 081 грн., за травень 2015 - 295 208 грн.; за червень 2015 - 157 333 грн.; за липень 2015 - 64 925 грн.; за серпень 2015 - 279 202 грн.; за грудень 2015 - 429 604 грн.; за січень 2016 - 209 255 грн.; за січень 2017 - заниження на 271 515 грн.; за лютий 2017 - заниження на 98 119 грн.; за липень 2017 - заниження 233 047 грн.;

3) пп. 14.1.36 п. 14.1, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, ч. "а" п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 "г" ст. 198 ПК України, п. 2.16 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.19 декларації) (переноситься до р. 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (р. 21 Декларації) за вересень 2017 року - на 31 899 грн.;

4) порядку заповнення р. ІІ Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) в частині оподаткування військовим збором, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4 та п. 119.2 ст. 119, п. 176.2 ст. 176 ПК України, податкова звітність про суми доходів нарахованого (сплаченого) на користь платників податків податку на суму утриманого з них податку за період 2 кв. 2015 року, 1 кв. 2016 року, надавалася з помилками та недостовірними відомостями;

5) пп. 14.1.54, пп. 14.1.180 п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 127.1 ст. 127, пп. 162.1.3. п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.1., пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171, п. 176.2 ст. 176 ПК України, підприємством несвоєчасно сплачено податок на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) за грудень 2015 року в сумі 11 500 грн;

6) пп. 14.1.54, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 127.1 ст. 127, пп. 162.1.3. п. 162.1. ст. 162, п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.1., пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176 ПК України, підприємством несвоєчасно сплачено військовий збір за грудень 2015 року в сумі 3 450 грн.

Не погодившись з висновками перевірки викладеними в акті, ДП "Автотрейдінг-Одеса" направило ГУ ДФС в Одеській області заперечення до акту перевірки від 26 січня 2018 року вих. № 31 (т. 1 а.с. 105-111).

Разом з тим, листом від 07 лютого 2018 року, відповідач не визнав надані йому заперечення (т.1 а.с. 112-128), однак визнав їх частково за розміром.

Зокрема, за результатами розгляду заперечень до акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області на 207 250 грн. зменшило суму заниження ПДВ, а також на 20 103 468 грн. зменшило суму завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, що вбачається з висновків акту перевірки та ППР від 12 лютого 2018 року № .

Так, 16 лютого 2018 року на адресу ДП "Автотрейдінг-Одеса" надійшли ППР від 12 лютого 2018 року (т.1 а.с. 129-131), а саме:

· № , згідно якому позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 10 839 365,00 грн.;

· № , згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за ПДВ на 3 184 892,00 грн., у тому числі на 2 123 261,00 грн. - за податковим зобов'язанням та на 1 061 631,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

· № , згідно якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суму ПДВ на 31 899 грн.

Не погоджуючись із зазначеними ППР, 26 лютого 2018 року ДП "Автотрейдінг-Одеса" оскаржило їх в адміністративному порядку до ДФС України за вих. № 74 (т.1 а.с. 133-141).

Рішенням ДФС України від 25 квітня 2018 року вих. №14447/6/99-99-11-01-01-25 вищевказана скарга позивача частково задоволена, ППР від 12 лютого 2018 року № , № , № скасовані в частині висновків акту перевірки по взаємовідносинам з ТОВ "Гас Ріпеір Сервіс" та ФОП ОСОБА_5, в іншій частині зазначені ППР залишені без змін (т.1 а.с. 142-151).

18 травня 2018 року на адресу ДП "Автотрейдінг-Одеса" надійшли оскаржувані ППР (т.1 а.с. 154-155):

· від 14 травня 2018 року №, згідно якому позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 792 998 грн.;

· від 14 травня 2018 року №001898, згідно якому позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за ПДВ на 2 595 473 грн., у тому числі на 1 730 315 грн. - за податковим зобов'язанням та на 865 158,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Також, позивачем оскаржується ППР від 12 лютого 2018 року № про зменшення від'ємного значення суми ПДВ на 31 899 грн., оскільки не вбачається підстав вважати його відкликаним (т.1 а.с. 129).

Позивач, не погоджуючись з зазначеними рішеннями контролюючого органу, звернувся з позовом до суду, в якому просить їх скасувати.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано порушень, встановлених актом перевірки підприємства №000017/15-32-14-31976605 від 12 січня 2018 року. Водночас відповідачем надано достатньо доказів на підтвердження обставин, зазначених в акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані ППР, в той час, як позивачем документально не підтверджено здійснення ним господарських операцій з контрагентами.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо ППР від 14 травня 2018 року № , згідно якому ДП "Автотрейдінг-Одеса" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 792 998 грн. судова колегія зазначає наступне.

З акту перевірки (т.3 а.с. 2-84) вбачається, що сума від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 01 січня 2012 року (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 01 січня 2011 року), порядок її формування, підтвердженість первинними документами відповідачем не спростовується. Так, суть спору полягає у дотриманні позивачем п.3 п.4 р. XX ПК України щодо включення до складу витрат протягом 2012-2015 років встановленої вказаною нормою Закону частки збитків минулих років до їх повного погашення.

Таким чином, підтвердженість суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток первинними документами не входить до предмета доказування у цієї справи, відтак, первинні документи щодо виникнення суми від'ємного значення не є належними доказами у справі. Отже, посилання суду першої інстанції про ненадання підприємством первинних документів свідчить про порушення норм процесуального права, а саме, п.4 ст.73 КАС України.

Підпунктом 140.4.2. п.140.4 ст. 140 ПК України встановлено, що фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням п.3 підр. 4 р. XX "Перехідні положення" цього Кодексу, згідно якому п.150.1 ст. 150 ПК України, застосовується:

у 2012 - 2015 роках з урахуванням такого:

· якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є від'ємне значення (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 1 січня 2011 року), то сума цього значення підлягає включенню до витрат у 2012 - 2014 роках та зменшенню фінансового результату до оподаткування у 2015 році;

· звітних (податкових) періодів починаючи з I півріччя і наступних звітних періодів 2012 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом цього і за наслідками наступних податкових періодів 2012 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних податкових періодах;

· звітних (податкових) періодів 2013 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення та сум від'ємного значення, не погашених за 2012 податковий рік. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом відповідних звітних (податкових) періодів 2013 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних періодах;

· звітних (податкових) періодів 2014 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення та сум від'ємного значення, не погашених за 2013 податковий рік. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом відповідних звітних (податкових) періодів 2014 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних періодах;

· звітних (податкових) періодів 2015 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення та сум від'ємного значення, не погашених за 2014 податковий рік. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом відповідних звітних (податкових) періодів 2015 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних періодах до повного погашення такого від'ємного значення.

Як вбачається з акту перевірки, ДП "Автотредінг-Одеса" 15 березня 2016 року надала уточнюючу декларацію за формою, у зв'язку іх збільшенням показника суми від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів (звітних) років.

У попередній уточнюючій декларації за 2014 рік, за рядком 06.5 "Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за попередній звітній (податковий) рік)" складало 18 926 496 грн. У останній уточнюючій декларації за 2014 рік сума різниць, на які зменшується фінансовий результат, за рядком 3.2.4 "Сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (пп. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 р.ІІ ПК України" додатку до декларації "Різниці" та р. 3 Декларації збільшення на 18 443 411 грн. та складає 37 369 907 грн.

Згідно з висновками акта перевірки ДФС, на порушення п.3 пп.4 р. ХХ ПК України. підприємством у податковій декларації за 2014 рік замість включення до складу витрат у 2014 році 25 % від суми від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2-4 кв. 2011 року включено 50% від суми від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2-4 кв. 2011 року (25% - за 2013 рік, які не були включені суб'єктом господарювання у 2013 році та 25% - за 2014 рік).

На порушення п.3 пп.4 р. ХХ ПК України показник рядка 06.5 Декларації "Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду"/рядка 3.2.4 додатку до декларації "Різниці" - "Сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (пп.140.4.2 п. 140.4 ст. 140 р. ІІІ ПК України" та р. 3 Декларації "Різниці, які виникають відповідно до ПК України (+, -)" (у результаті надання 15 березня 2016 року уточнюючої декларації з податку на прибуток за 2014 рік) завищено на 7 765 512 грн.

Вирішуючи справу в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача не надав до суду доказів, щодо виникнення відповідних сум, від'ємного значення.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч.1 ст. 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. (ч.3 ст. 2 КАС України).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, судова колегія приходить до наступного висновку.

З акту перевірки вбачається, що за періоди господарської діяльності ДП "Автотрейдінг-Одеса" з 2012 по 2015 роки результати господарської діяльності не дозволили підприємству погасити частинну (25%) збитків минулих років, що утворились станом на 01 січня 2012 року, значний розмір яких був обумовлений облаштування новозбудованого автоцентру, капітальними вкладеннями у виробниче обладнання, закупку товарних запасів, зокрема, автомобілів та запасних частин, падінням об'ємів продаж автомобілів.

Так, з п.3 п.4 р. XX ПК України вбачається, що від'ємне значення об'єкта оподаткування, що утворилась станом на 01 січня 2012 року, підлягало включенню до витрат 2012- 2014 років та зменшенню фінансового результату у 2015 року наступним чином, у:

· 2012 році - у розмірі 25 %;

· 2013 році - у розмірі 50% (25% - за 2012 рік, 25% - за 2013 рік);

· 2014 році - у розмірі 75% (25% - за 2012 рік, 25% - за 2013 рік, 25% - за 2014 рік);

· 2015 році - у розмірі 100% (25% - за 2012 рік, 25% - за 2013 рік, 25% - за 2014 рік, 25% - 2015 рік).

Згідно з даними уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за II - IV квартали 2011 року (р.н. № від 04 липня 2012 року), об'єкт оподаткування станом на 01 січня 2012 року мав від'ємне значення та складав - 47 791 294 грн.) (р. 07 вказаної декларації).

Підприємство відобразило у р.06.5 "Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року уточнюючої декларації з податку і прибуток підприємства за 2012 рік (р.н. № від 10 вересня 2013 року), 25 % вищевказаної суми збитків, а саме - 11 947 823 грн. = - 47 791 294 грн. х 25%.

14 березня 2013 року набрала чинності постанова Одеського окружного адміністративної суду від 27 вересня 2012 року у справі №1570/992/2012 за позовом ДП "Автотрейдінг-Одеса" до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси про скасування ППР від 02 серпня 2011 року №, яка залишена в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2012 року. Оскаржуваним ППР ДП "Автотрейдінг-Одеса" було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2010 рік та 1-й кв. 2011 року розмірі 18 426 453 грн.

Вищевказаним судовим рішенням адміністративний позов задоволений частково, ППР від 02 серпня 2011 року № визнано протиправним та скасовано в частині зменшення суми від'ємного значенім об'єкта оподаткування податком прибуток у розмірі 1 697 209 грн.

У задоволені решти позовних вимог ДП "Автотрейдінг-Одеса" (16 729 244 = 18 426 453 - 1 697 209) відмовлено.

Таким чином, враховуючи зазначене, у 2013 році підприємство мало право відобразити у складі витрат: 23 440 612 грн. = ((- 47 791 294 грн.) - (-16 729 244 грн.)) х 50% - 7 909 587 грн., де:

· 47 791 294 грн. - сума від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 01 січня 2012 року (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попередніх періодів);

· 16 729 244 грн. - сума зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року (справа №1570/992/2012);

· 7 909 587 грн. - сума від'ємного значення об'єкта оподаткування (збитки) за 2012 рік (без врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього періоду).

З уточнюючій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (р.н. № від 19 травня 2014 року), копія додана по позовної заяви, вбачається, що підприємство включило до складу витрат від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року (р. 06.5) - 19 857 410 грн., тобто занизив вказаний показник на 3 583 202 грн. = 23 440 612 грн. - 19 857 410 грн.

За таких умов, ствердження відповідача про неврахування позивачем у податковій звітності за 2013 рік 25% від'ємного значення об'єкта оподаткування за II - IV кв. 2011 року, а саме, 7 765 512 грн., спростовується вищевказаною податковою декларацією.

В супереч наведеному, в акті перевірки податковий орган зазначає, що у р. 06.5 уточнюючої декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік позивач відобразив лише 25% від суми від'ємного значення об'єкту оподаткування, що утворилась станом на 01 січня 2012 року., та не використав своє право на наступні 25%, тобто занизив вказаний показник нібито на 7 765 512 грн.

На підтвердження цього висновку відповідач посилається на акт попередньої планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року від 20 квітня 2015 року №2174/31976605/45/22-213. Однак, ППР, прийняті на підставі висновків та фактів, встановлених вказаним актом акт попередньої перевірки, у тому числі ППР від 29 квітня 2015 року № про зменшення ДП "Автотрейдінг-Одеса" суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 21 343 664,00 грн., визнані протиправними та скасовані постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року (Справа №815/4532/15), залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року.

Таким чином, ДП "Автотрейдінг-Одеса", дійсно, не врахував в уточнюючій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік у повному обсязі 50% від'ємного значення об'єкта оподаткування, що утворилось станом на 01 січня 2012 року, тобто занизив вказаний показник, однак, сума такого заниження складає не 7 765 512 грн. (25% збитків), як помилково стверджує відповідач, а 3 583 202 грн.

Суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув, внаслідок чого визнав встановленим факт не включення позивачем у податковій декларації за 2013 рік 25% суми від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2-4 кв. 2011 року, тобто у розмірі, який не доведено відповідачем.

Разом із тим, визначення суми заниження позивачем у податковій декларації за 2013 рік показника "Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року" (р.06.5) має суттєве значення для справи, оскільки саме ця сума включена відповідачем в оскаржене ППР від 14 травня 2018 року № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

З матеріалів справи вбачається, що в уточнюючій декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (№ від 15 березня 2016 року, а.с.182-190) позивач виправив вищевказану помилку (заниження від'ємного значення об'єкта оподаткування) самостійно.

Зокрема, у р. 3.2.4 "Сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років" додатку РІ та відповідно у р.03 "Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України" вказаної декларації позивач відобразив 75% суми від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 01 січня 2012 року (25% - за 2012 рік, 25% - за 2013 рік, 25% - за 2014 рік), що склало: - 37 369 907 грн. = ((- 47 791 294 грн.) - (-16 729 244 грн.)) х 75% - 7 909 587 грн. - 6 163 783 грн., де:

· 47 791 294 грн. - сума від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 01 січня 2012 року (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попередніх періодів);

· 16 729 244 грн. - сума зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування (за постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року у справі №1570/992/2012);

· 7 909 587 грн. - сума від'ємного значення об'єкта оподаткування (збитки) за 2012 рік (без врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього періоду);

· 6 163 783 грн. - сума від'ємного значення об'єкта оподаткування (збитки) за 2013 рік (без врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього періоду).

При визначені фінансового результату до оподаткування за 2015 рік позивач врахував 100% ти від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 01 січня 2012 рік (25% - за 2012 рік, 25% - за 2013 рік, 25% - за 2014 рік, 25% - за 2015 рік), що вбачається з р. 3.2.4 додатку РІ до р. 03 РІ уточнюючій декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік (р.н. № від 16 квітня 2016 року, копія додана по позовної заяви), зокрема: - 43 984 506 грн. = ((- 47 791 294 грн.) - (-16 729 244 грн.)) х 100% - 7 909 587 грн. - 6 163 783 грн. + 1 150 914 грн., де:

· 47 791 294 грн. - сума від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 01 січня 2012 року (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попередніх періодів);

· 16 729 244 грн. - сума зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування за постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року у справі №1570/992/2012;

· 7 909 587 грн. - сума від'ємного значення об'єкта оподаткування (збитки) за 2012 рік (без врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього періоду);

· 6 163 783 грн. - сума від'ємного значення об'єкта оподаткування (збитки) за 2013 рік (без врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього періоду);

· 1 150 914 грн. - сума позитивного значення об'єкта оподаткування за 2014 рік (без врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього періоду).

Зі зведених даних щодо сум від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього періоду, які підлягали врахуванню у податковому обліку підприємства у 2012-2015 роках за вимогами п.3 пп.4 р. XX ПК України та фактично були враховані у податкових деклараціях позивача.

Так, за ствердженням відповідача, при декларуванні податку на прибуток за 2013 рік позивач не скористався своїм правом, передбаченим п.3 підрозд. 4 розд. ХХ ПК України, зокрема, включив до складу витрат не 50% суми від'ємного значення об'єкта оподаткування, що утворилась станом на 01 січня 2012 року, а лише 25 % вказаних збитків, що, на думку відповідача, позбавило ДП "Автотрейдінг-Одеса" права враховувати ці збитки у наступних податкових періодах.

На підставі викладеного, ГУ ДФС в Одеській області включило у розрахунок від'ємного значення об'єкту оподаткування попереднього звітного року, який нібито мав бути врахованим позивачем у декларації за 2014 рік, лише 50% суми збитків, що утворились станом на 01 січня 2012 року (25% за 2012 рік. 25% за 2014 рік), замість 75% (25% за 2012 рік, 25% за 2013 рік, 25% за 2014 рік).

Однак, ні п.3 пп.4 р. XX ПК України, ні будь-яка інша норма ПК України не містять такої норми, так саме як не містить й заборони платнику податків реалізувати надане йому право у наступних податкових періодах до повного погашення збитків, що виникли до 01 січня 2012 року.

Таким чином, висновок відповідача про втрату підприємством права врахувати у складі витрат збитки минулих років не заснований на нормах діючого податкового законодавства та суперечить п.50.1 ст.50 ПК України, а помилкове відображення підприємством у податковій декларації за 2013 рік лише 38,46% суми від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2-4 кв. 2011 року (замість передбачених законодавством 50% суми вказаних збитків), не позбавило апелянта права виправити цю помилку у майбутніх податкових періодах, зокрема, у декларації з податку на прибуток за 2014 рік. Виявлена помилка не призвела до заниження податкового зобов'язання підприємства.

Крім того, у своїх розрахунках, наведених на стор. 20 акту перевірки (т.3 а.с.11), відповідач не враховує, що на момент перевірки постанова Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року у справі №1570/992/2012, на підставі якої позивачу на 16 729 244,00 грн. було зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року, була скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 травня 2016 року.

За результатом повторного розгляду справи ППР, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 02 серпня 2011 року № про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року визнано протиправним та скасоване постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року.

Так, правомірність формування позивачем суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в період з 01 січня 2010 року по 31 березня 2011 року встановлена постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, за результатом розгляду справи №570/992/2012 за позовом ДП "Автотрейдінг-Одеса" до ГУ ДФС в Одеській області, якою ППР від 02 серпня 2011 року № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 18 426 453 грн. визнано протиправними та скасовано.

Також, встановлено у судовому порядку факт правомірного формування позивачем суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

Зокрема, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року, залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року, у справі №815/4532/15 за позовом ДП "Автотрейдінг-Одеса" до ГУ ДФС в Одеській області визнано протиправним та скасовано ППР від 29 квітня 2015 року № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 21 343 664 грн., прийняте за результатом попередньої перевірки.

22 січня 2019 року у судовому засіданні апеляційного адміністративного суду від представника ДП "Автотрейдінг-Одеса" надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, у якому зазначив, що 28 грудня 2018 року підприємство засобами поштового зв'язку отримало копію постанови Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по вищевказаній справі №815/4532/15, згідно з якою касаційна скарга ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеський області залишена без задоволення, а вищевказані судові рішення - без змін.

Таким чином, суд касаційної інстанції остаточно підтвердив законність рішень судів попередніх інстанцій, згідно яких було встановлено правомірність формування ДП "Автотрейдінг-Одеса" суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року, на які підприємство посилається у апеляційній скарзі з метою підтвердження наведених у ній доводів.

Таким чином, правомірне виникнення сум від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року (у тому числі станом на 01 січня 2012 року) встановлене судовими рішеннями в адміністративних справах за участю тих самих сторін, які набрали законної сили.

За таких підстав, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, зробив передчасну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалене ними судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог в частині скасування ППР від 14 травня 2018 року №, згідно якому ДП "Автотрейдінг-Одеса" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 792 998 грн.

Щодо скасування ППР №001898 від 14 травня 2018 року, згідно якому ДП "Автотрейдінг-Одеса" збільшено суму грошового зобов'язання за ПДВ на 2 595 473 грн., у тому числі на 1 730 315 грн. - за податковим зобов'язанням та на 865 158 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями та № від 12 лютого 2018 року, згідно якого підприємству зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на 31 899 грн. (придбання та продаж олії соняшникової).

Судом встановлено, що підставою відмови у задоволені позову в частині визнання протиправним та скасуванні ППР від 14 травня 2018 року №001898 про збільшення суми грошового зобов'язання за ПДВ на 595 473 грн. (т.1 а.с.154) та ППР від 12 лютого 2018 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ на 31 899 грн. (т.1 а.с.129) став висновок суду першої інстанції про збитковість господарських операцій з придбання ДП "Автотрейдінг-Одеса" на внутрішньому ринку та продажу на експорт соняшникової олії.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині позовних вимог, щодо правомірності прийнятих відповідачем вищевказаних ППР, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору поставки №S10402 від 03 жовтня 2014 року, укладеного між ДП "Автотрейдінг-Одеса" та ТОВ "Сателліт" (т.2 а.с. 52-54), позивачем було придбано українську олію соняшникову нерафіновану виробництва 2014 року у загальній кількості 460 тон, за ціною 10 963,39 грн. за 1 тону без ПДВ, загальною вартістю 5 043 159,40 грн. без ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №7 від 12 січня 2015 року (т.2 а.с.56) та актом приймання продукції (товарів) за якістю та кількістю від 12 січня 2015 року (т.2 а.с.57).

На підставі п.3 вказаного договору поставки 26 січня 2015 року, ціна товару була перерахована відносно курсу валюти на дату договору (15,74 грн, за 1 дол. США) та курсу валюти дату виставлення рахунку-фактури (15,80 грн. за 1 дол. США), що оформлено додатком №1 до договору поставки №S10402 від 03 жовтня 2014 року (т.2 а.с.55).

Отже, загальна вартість товару склала 5 062 382,80 грн. без ПДВ.

12 січня 2015 року товар був переданий ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" за актом №2 приймання - передачі товару на комісію (т.2 а.с.67) на підставі договору комісії №АРК-АО-031014 від 03 жовтня 2014 року (т.2 а.с.58-66).

Згідно договору ДП "Автотрейдінг-Одеса" (комітент за договором) доручає, а ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" (комісіонер за договором) зобов'язується за дорученням комітента за винагороду вчинити для комітента від свого імені і за рахунок комітента одну або декілька угод продажу товару за межі митної території України.

Зазначений товар був реалізований комісіонером іноземній компанії "Нобл Ресорсиз С.А." (Женева, Швейцарія) за ціною 795 дол. США за 1 тону на підставі зовнішньоекономічного контракту №АРК011/532217 від 03 жовтня 2014 року, укладеного комісіонером з вказаною компанією (т.2 а.с.68-77).

Товар був відвантажений на т/х "KEY MARMARA" у кількості 460 тон загальною вартістю 365 700 дол. США, що підтверджується копією коносамента № SТ2 від 20 січня 2015 року (т.2 а.с.78), МД №700120003/2015/000308 від 21 січня 2015 року. (т.2 а.с.79).

ТОВ "А.П.К ТРЕЙД", на виконання прийнятих на себе зобов'язань, продало валютну виручку, що була отримана від іноземного покупця, на Українській міжбанківській валютній біржі та перерахувало ДП "Автотрейдінг-Одеса" загальну вартість реалізованого товару в сумі 5 778 060 грн., у тому числі 27 січня 2015 року - 5 766 503,88 грн., 28 січня 2015 року - 11 556,12 грн. (виписка з рахунку ПАТ "КРЕДІАГРІКОЛЬ БАНК" за січень 2015 року) (т.2 а.с,80-81).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ДП "Автотрейдінг-Одеса" компенсувало ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" понесені витрати у загальній сумі 372 022,79 грн. без ПДВ та сплатило комісійну винагороду у розмірі 68 508,69 грн. без ПДВ,(акт виконаних робіт №2 від 28 січня 2015 року (т.2 а.с.82-83), звітом комісіонера №2 від 28 січня 2015 року (т.2 а.с.84-85) та договором про надання послуг №291014 від 29 жовтня 2014 року, укладеним між комісіонером та ТОВ "МАЛАХІТ ПРОФТЕХНОЛОПЇ" (т.2 а.с.86-89).

Таким чином, дохід, отриманий від реалізації соняшникової олії на експорт, перевищив витрати підприємства на придбання вказаного товару на 275 145,72 грн.(275 145,72 = 5 778 060 грн. - 5 062 382,80 грн. - 68 508,69 грн. - 372 022,79 грн), де:

· 5 778 060,00 грн. - виручка, отримана позивачем від реалізації соняшникової олії на експорт (без ПДВ);

· 5 062 382,80 грн. - загальна вартість придбаного товару (без ПДВ);

· 68 508,69 грн. - комісійна винагорода (без ПДВ);

· 372 022,79 грн. - витрати комісіонера (без ПДВ).

Так, згідно видатковій накладній №7 від 12 січня 2015 року (т.2 а.с.56) загальна вартість соняшникової олії, придбаної позивачем у ТОВ "Сателліт" складає 5 043 159,40 грн. без ПДВ, після перерахунку за курсом НБ України на дату виставлення рахунку-фактури - 5 062 382,80 грн. без ПДВ, що підтверджується додатком №1 до договору поставки №810402 від 03 жовтня 2014 року (т.2 а.с.55).

Таким чином, відповідач безпідставно завищив апелянту собівартість придбаної олії на 190 305 грн.

Разом із тим, причина помилкового визначення собівартості вбачається на стор.64 Акту перевірки (т.3 а.с.33), на якій ДФС помилково визначило загальну суму дооцінки придбаної олії у розмірі 251 434,08 грн. (у тому числі ПДВ 41 905,68 грн.).

Правовою підставою перерахунку ціни (за термінами акту перевірки - "дооцінки") є п.3 договору поставки №S10402 від 03 жовтня 2014 року, укладеного між ДП "Автотрейдінг-Одеса" та ТОВ "Сателліт" (т.2 а.с.52-54), згідно якому ціна товару визначена сторонами на момент укладення договору, прив'язана до курсу долару США та підлягає перерахунку за курсом валюти на дату виставлення рахунку-фактури.

26 січня 2015 року сторони уклали додаток №1 до вказаного договору поставки (т.2 а.с.55), за яким здійснили перерахунок ціни за курсом долару США до гривні, встановленим НБ України на дату пред'явлення рахунку-фактури.

В результаті, загальна вартість товару збільшилась на 19 223,40 грн. без ПДВ та склала 5 062 382,80 грн. без ПДВ. Будь-яких інших перерахунків (дооцінок) сторони не здійснювали та будь-яких інших змін до договору не вносили.

Однак, з акту перевірки (т.3 а.с. 33) вбачається, що відповідач при визначенні собівартості придбання олії врахували дооцінку (перерахунок ціни) за іншою господарською операцією - за іншим договором поставки №S10387 від 03 жовтня 2014 року, укладеним позивачем з ТОВ "Сателліт" (т.2 а.с.90-93), до якого сторонами також укладався додаток про перерахунок ціни та, як наслідок, загальної вартості товару (так звана дооцінка) на загальну суму 190 305 грн. Сума цих двох перерахунків (дооцінок) за цими двома договорами й складає визначену актом перевірки суму: 251434,08 грн. з ПДВ 209 528,40 грн. без ПДВ.

Таким чином, при визначені собівартості придбання соняшникової олії за договором поставки №S10402 від 03 жовтня 2014 року (т.2 а.с.52-55), відповідач включив у розрахунок витрати позивача за іншим договором поставки №S10387 від 03 жовтня 2014 року, (т.2 а.с.90-93).

З матеріалів справи вбачається, що ДП "Автотрейдінг-Одеса" долучив до матеріалів справи копію договору поставки №S10387 від 03 жовтня 2014 року, укладеного між ДП "Автотрейдінг-Одеса" та ТОВ "Сателліт" (т.2 а.с.90-92), додатку №1 до вказаного договору поставки (т.2 а.с. 93) та видаткової накладної №861 від 29 грудня 2014 року (т.2 а.с.94) виключно з метою доведення помилкового включення відповідачем витрат за цим договором при визначені собівартості придбання товару за іншим договором поставки № S10402 від 03 жовтня 2014 року (т.2 а.с.52-55).

Будь-які інші первинні та/або розрахункові документи за договором поставки №S10387 від 03 жовтня 2014 року до матеріалів справи не додавались, оскільки за результатом перевірки будь-яких порушення за цим договором ДФС не встановлено, що підтверджується актом перевірки (т.3 а.с.2-51).

Таким чином, дохідність господарської операції за договором поставки №S10387 від 03 жовтня 2014 року та/або правомірність її відображення у податковому обліку ДП "Автотрейдінг-Одеса" не входить до предмета доказування у цієї справі.

Крім того, з розрахунку собівартості придбаної олії вбачається, що відповідач зменшив дохід, отриманий підприємством в результаті продажу соняшникової олії на експорт, на суму адміністративних витрат, нібито пов'язаних з експортною операцією, у розмірі 307 237 грн.

Вказаний показник не відповідає даним бухгалтерського та/або податкового обліку позивача, визначений відповідачем самостійно, не підтверджений будь-якими розрахунками, відтак, не може застосовуватись при визначені дохідності господарської операції.

Відповідач вищевказані доводи апелянта не спростував, будь-які докази, розрахунки на підтвердження правомірності визначення ним адміністративних витрат за спірною господарською операцією не надав, що свідчить про недоведеність відповідачем розміру цих витрат.

У відповіді на заперечення до акту перевірки від 07 лютого 2018 року (т.1 а.с. 112-128) заступник начальника ГУ ДФС в Одеській області визнає, що адміністративні витрати, нібито понесені позивачем на здійснення відображених в акті перевірки господарських операцій з продажу на експорт агропродукції, придбаної у ТОВ "Селект Груп" та ТОВ "Сателіт", визначені перевіряючими самостійно за методом питомої ваги обсягу доходів від зазначених операцій у загальній сумі доходів за 2015 рік, що, склало 1,88% та 3,57% відповідно.

Так, при залучені посередника, зокрема, комісіонера, значна частина витрат комітента з організації здійснення господарської операції покладається на комісіонера, у зв'язку із чим адміністративні витрати закладаються у комісійну винагороду.

Разом з тим, застосування зазначеного розподілу адміністративних витрат в розрізі окремих господарських операцій (які мають різний рівень дохідності та непорівнянні об'єми), у тому числі із застосуванням методу питомої ваги, не було належним чином обґрунтовано відповідачем.

Крім того, наведені у відповіді на заперечення до акту перевірки показники питомої ваги (1,88% та 3,57% відповідно) не підтверджені розрахунками, первинними документами та/або регістрами бухгалтерського обліку, а акт перевірки взагалі не містить цих показників та їх розрахунків, що є порушенням пп.3,4,5 р. II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727.

Крім того, з розрахунку, наведеному в оскарженому судовому рішенні, вбачається, що судом першої інстанції також невірно визначена сума доходу, отриманого від реалізації соняшникової олії на експорт, зокрема, наведений судом розмір доходу - 5 994 959,38 грн. (з урахуванням курсових різниць) та 5 772 483,08 грн. (без врахування курсових різниць) не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується банківською випискою з рахунку (т.2 а.с.80-81), згідно якої за результатом продажу валютної виручки на Українській міжбанківській валютній біржі позивач отримав 5 778 060 грн.

З матеріалів справи вбачається, на підставі договору поставки №4-12/10-2015 від 12 жовтня 2015 року, укладеного між ДП "Автотрейдінг-Одеса" та ТОВ "Селект Груп" (т.2 а.с. 12-15), позивачем було придбано соняшникову нерафіновану олію українського походження врожаю 2014- 2015 років у загальній кількості 174,82 тон, за ціною 15 010 грн. за 1 тону без ПДВ, загальною вартістю 2 624 048,20 грн. без ПДВ, що підтверджується видатковими накладними №28 від 14 жовтня 2015 року (т.2 а.с.16), №35 від 15 жовтня 2015 року (т.2 а.с.17), рахунком на оплату №28 від 13 жовтня 2015 року (т.2 а.с. 18).

Вказаний товар був переданий ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" за актами приймання-передачі товару на комісію №1 від 14 жовтня 2015 року, №2 від 15 жовтня 2015 року (т.2 а.с.28-29) на підставі договору комісії №АРК-АО-121015 від 12 жовтня 2015 року (т.2 а.с.19-27), згідно якому ДП "Автотрейдінг-Одеса" (комітент за договором) доручає, а ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" (комісіонер за договором) зобов'язується за дорученням комітента за винагороду вчинити для комітента від свого імені і за рахунок комітента одну або декілька угод з продажу товару за межі митної території України.

Зазначений товар був реалізований комісіонером іноземній компанії WINCO TRADE LIMITED (Британські Віргінські острови) за ціною 730 дол. США за 1 тону на підставі зовнішньоекономічного контракту №АРК-4 від 12 жовтня 2015 року, укладеного комісіонером з вказаною компанією (т.2 а.с.30-40), та відвантажений на т/х "MELATI 4" у кількості 174,585 тон загальною вартістю 127 447,05 дол. США, що підтверджується копією коносамента №МТ4061541 від 26 жовтня 2015 року (т.2 а.с.41), митною декларацією №504050002/2015/107011 від 31 жовтня 2015 року (т.2 а.с.42).

На виконання прийнятих на себе зобов'язань ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" продало валютну виручку, що була отримана від іноземного покупця, на Українсьісій міжбанківській валютній біржі та перерахувало апелянту вартість реалізованого товару в сумі 3 165 784,72 грн., у тому числі 27 січня 2016 pоку - 3 162 618,93 грн., 11 лютого 2016 року - 3 165,79 грн., що підтверджується виписками по особовим рахункам ПуАТ "Фідобанк" від 27 січня 2016 року, 11 лютого 2016 року (т.2 а.с.43-47), листом директора ДП "Автотрейдінг-Одеса" від 26 січня 2016 року вих.№18 (т.2 а.с.48).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що підприємство компенсувало ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" понесені витрати у загальній сумі 6 983,12 грн. без ПДВ та сплатило комісійну винагороду у розмірі 409 736,43 грн. без ПДВ, що підтверджується актом виконаних робіт №2 від 13 квітня 2016 року (т.2 а.с.49-50) та звітом комісіонера від 14 квітня 2016 року (т.2 а.с.51).

Таким чином, дохід, отриманий від реалізації соняшникової олії на експорт, перевищив витрати позивача на придбання вказаного товару на 125 016,97 грн. (125 016,97 грн. = 3 165 784,72 грн. - 2 624 048,20 грн. - 409 736,43 грн. - 6 983,12 грн.), де:

· 3165 784,72 грн. - виручка, отримана позивачем від реалізації соняшникової олії на експорт (без ПДВ);

· 2 624 048,20 грн. - загальна вартість придбаного товару (без ПДВ);

· 409 736,43 грн. - комісійна винагорода (без ПДВ);

· 6 983,12 грн. - витрати комісіонера (без ПДВ).

Таким чином, суд першої інстанції помилково погодився з висновком відповідача про збитковість господарської операції з соняшникової олії у кількості 174,82 тон у ТОВ "Селект Груп" за договором поставки №4-12/10-2015 від 12 жовтня 2015 року та її наступного продажу компанії WINCO TRADE LIMITED (Британські Віргінські острови) за посередництвом ТОВ "А.П.К ТРЕЙД".

Так, з акту перевірки (т.3 а.с.33) вбачається, що висновок податкового органу щодо збитковості вказаної господарської операції також ґрунтується на помилковому розрахунку. Зокрема, зменшення доходу, отриманого позивачем в результаті продажу соняшникової олії на експорт, на суму адміністративних витрат, нібито пов'язаних з цією експортною операцією, у розмірі 161 794 грн. Вказаний показник не відповідає даним бухгалтерського та/або податкового обліку позивача, визначений відповідачем самостійно, не підтверджений будь-якими розрахунками, відтак, не може застосовуватись при визначені дохідності господарської операції.

Крім того, в розрахунку дохідності господарської операції має використовуватись фактично отриманий підприємством дохід, а не умовно визначений. Так, при визначені доходу від реалізації олії відповідач застосували еквівалент виручки від продажу товару в іноземній валюті по курсу НБ України на дату оформлення митної декларації, що становить 2 919 044,72 грн. Разом з тим, фактично позивач отримав значно більший дохід від реалізації товару в сумі 3 165 784,72 грн., оскільки продаж валюти відбулась за курсом Української міжбанківської валютної біржі, що відрізнявся від курсу НБ України, та на іншу дату.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про збитковість господарських операції з придбання соняшникової олії у ТОВ "Сателліт" та у ТОВ "Селект Груп" за договорами поставки №S10402 від 03 жовтня 2014 року, №4-12/10-2015 від 12 жовтня 2015 року, для її подальшого продажу на експорт не відповідає фактичним обставинам справи.

Щодо реальності вищевказаних господарських операцій, судова колегія зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції посилається на ненадання підприємством податкових накладних, товаросупровідних документів, посвідчення якості, ТТН, санітарного паспорта на транспортний засіб, акта пропарки транспортного засобу, експлуатаційного дозволу заводу-виробника, документів щодо навантаження, розвантаження товару, а також його рух на складі.

Підставою прийняття оскаржених ППР про збільшення підприємству грошового зобов'язання за ПДВ та зменшення розміру від'ємного значення ПДВ став висновок відповідача про відсутність економічного ефекту та ділової мети від зазначених операцій через нібито встановлену збитковість, тобто перевищення витрат на придбання та реалізацію олії над отриманим доходом. За таких умов, до предмету доказування у справі входять обставини, які підтверджують або спростовують висновок відповідача про збитковість господарських операцій з придбання на внутрішньому ринку та реалізації на експорт соняшникової олії.

Разом із тим, товаросупровідні документи, посвідчення якості, ТТН, санітарний паспорт на транспортний засіб, акти пропарки транспортного засобу, експлуатаційний дозвіл заводу-виробника, документи щодо навантаження, розвантаження товару, а також його руху на складі, ненаданням яких суд першої інстанції обґрунтовує оскаржене рішення, не містять будь-яких вартісних показників, що враховуються при визначені доходів та/або витрат позивача, тобто не можуть бути використані при визначеності дохідності спірних господарських операції.

На підтвердження викладеного, суду апеляційної інстанції надані копії посвідчень про якість №24 від 13 жовтня 2015 року, №25 від 13 жовтня 2014 року, №26 від 13 жовтня 2015 року, №28 від 14 жовтня 2015 року, №29 від 14 жовтня 2015 року, №30 від 14 жовтня 2015 року, сертифікату походження від 30 жовтня 2015 року, сертифікату якості №АРК011 від 08 січня 2015 року, експлуатаційного дозволу для потужностей (об'єктів) з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів від 30 листопада 2012 року №55401/06/5, а також копії ТТН №№14562, 14563 від 17 січня 2015 року, №№14570, 14574, 14575, 14576, 14577, 14579, 14578, 14581, 14580, 14582, 14583, 14584, 14585, 14586, 14587 від 18 січня 2015 року, на перевезення олії за договором поставки №S10402 від 03 жовтня 2014 року, укладеним з ТОВ "Сателліт" (т.1 а.с.52-54), а також копії ТТН №№50, 51, 52 від 13 жовтня 2015 року, №№54, 55, 56 від 14 жовтня 2015 року на перевезення олії за договором поставки №4-12/10-2015 від 12 жовтня 2015 року (т.2 а.с. 12-15).

Крім того, на підтвердження витрат з перевезення олії зі складу постачальника (ТОВ "Сателлит") за договором поставки №S10402 від 03 жовтня 2014 року до пункту відвантаження - Маріупольського порту, з перевалки в порту та відвантаження на судно комісіонер позивач долучив до матеріалів справи копії акту виконаних робіт №2 від 28 січня 2015 року (т.2 а.с.82-83), звіту комісіонера №2 від 28 січня 2015 року (т.2 а.с.84-85) до договору комісії №АРК-АО-031014 від 03 жовтня 2014 року з реєстром підтверджуючих документів, договору №291014 від 29 жовтня 2014 року, укладеного між ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" (Комісіонер) та ТОВ "МАЛАХІТ ПРОФТРЕХНОЛОПЇ", про надання послуг з організації перевезення, вантажно-розвантажувальних робіт, зберігання олії (т.2 а.с.86-89).

Вказані документи у повній мірі підтверджують суму відшкодування витрат комісіонера, яка, до того ж, була визнана відповідачем в акті перевірки (т.3 а.с.2-51).

Іншим договором поставки №4-12/10-2015 від 12 жовтня 2015 року, укладеним між ДП "Автотрейдінг-Одеса" та ТОВ "Селект Груп" (т,2 а,с. 12-15), передбачена поставка товару на умовах СРТ Термінал ТОВ "ЕВЕРІ", м. Миколаїв згідно Правил Інкотермс-2010 (п.3.1), що зобов'язує постачальника (ТОВ "Селект Груп") оплатити витрати з перевезення товару до названого пункту призначення, тобто вказані витрати включені у ціну товару.

Згідно п.3.1 зовнішньоекономічного контракту №АРК-4 від 12 жовтня 2015 року (т.2 а.с.30-40), укладеним комісіонером - ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" в інтересах та за рахунок коштів позивача, товар постачається компанії WINCO TRADE LIMITED (Британські Віргінські острови) на умовах СРТ перевезення сплачене до - Термінал ТОВ "ЕВЕРІ", 117, вул. Громадянська, м. Миколаїв згідно "Інкотермс" в редакції 2010 року.

Оскільки, пункт поставки за внутрішнім договором з українським постачальником є пунктом поставки за зовнішньоекономічним контрактом, витрати з доставки товару до вказаного пункту були включені у ціну його придбання, отже, позивач не здійснював будь-яких додаткових витрат з перевезення та/або перевалки та/або зберігання олії соняшникової.

Крім того, на підтвердження навантаження соняшникової олії на судно позивач долучив до матеріалів справи коносаменти (т.2 а.с.41,78), які є доказами прийому перевізником вантажу (ст. 137 КТМ України), а також підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу (ст.134 КТМ України), тобто є товаросупровідними документами.

Зокрема, на стор. 62 акта перевірки (т.3 а.с.32) зазначено, що за фактом приймання-передачі 174,82 тон соняшникової олії за видатковими накладними №28 від 14 жовтня 2015 року, №35 від 15 жовтня 2015 року постачальником товару, таким чином, оформлення видаткових накладних, з дотриманням вимог законодавства, визнається податковим органом, що вбачається з акту перевірки.

ТОВ "Селект Груп" були оформлені та зареєстровані в ЕРПН податкові накладні №12 від 14 жовтня 2015 року, №14 від 15 жовтня 2015 року на підтвердження ПДВ в сумі 524 809,64 грн. від вартості придбаного позивачем товару.

Також, на стор. 63 акта перевірки (т.3 а.с.33) відповідач встановив факт оформлення ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" податкових накладних №2 від 08 грудня 2015 року, №3 від 11 грудня 2015 року, №9 від 14 квітня 2016 року на суму ПДВ (з урахуванням коригування) - 83 343,92 грн. від суми комісійної винагороди та компенсації витрат комісіонера.

Крім того, на стор.64 акта перевірки (т.3 а.с.33) відповідач зазначив, що за фактом приймання- передачі 460 тон соняшникової олії за видатковою накладною №7 від 12 січня 2015 року постачальником ТОВ "Сателліт" була оформлена та зареєстрована в ЕРПН податкова накладна №23 від 12 січня 2015 року на суму ПДВ - 1 008 631,88 грн. від вартості поставленого товару.

На стор. 65 акта перевірки (т.3 а.с. 34) відповідач встановив факт оформлення ТОВ "А.П.К ТРЕЙД" податкової накладної №6 від 28 січня 2015 року по факту приймання-передачі наданих послуг за договором комісії №АРК-АО-031014 від 03 жовтня 2014 року на суму ПДВ - 88 106,30 грн. від суми комісійної винагороди та компенсації витрат комісіонера.

Копії вказаних документів були надані апеляційному адміністративному суду.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, висновок про те, що ДП "Автотрейдінг-Одеса" є зайвою ланкою у наведених господарських операціях, оскільки український виробник має можливість здійснювати прямі операції продажу олії нерезиденту без посередництва комісіонера, ДП "Автотрейдінг-Одеса" та будь-яких інших посередників, такий висновок суперечить вищезазначеної статті ЦК України.

Так, однією з підстав відмови у задоволені позову став висновок суду про документальне непідтвердження підприємством господарських операцій з ТОВ "Калліфея" та ТОВ "Два слона", що нібито підтверджує висновок акту перевірки про безтоварність (фактичне нездійснення) вказаних операцій та, як наслідок, заниження позивачем інших доходів на 34 359 грн., завищення інших операційних витрат на 34 359 грн. та податкового кредиту на 6 872 грн.

Підставою такого висновку стало надання позивачем відповіді на відзив з підтверджуючими документами з пропущенням встановленого судом строку, а також надання позивачем додаткових доказів після закриття підготовчого провадження судом першої інстанції.

В результаті судового розгляду справи встановлено укладення між ДП "Автотрейдінг-Одеса" та ТОВ "Калліфея" договору №16/05-15 від 16 травня 2015 року, згідно з п.1 якого ТОВ "Калліфея" (Виконавець) зобов'язалось за замовленням ДП "Автотрейдінг-Одеса" (Замовника) виконувати роботи з ремонту офісних меблів Замовника, а ДП "Автотрейдінг-Одеса" зобов'язалось приймати та оплачувати вказані роботи (т.1 а.с.225-226).

Також з матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2015 року на виконання прийнятих на себе зобов'язань ТОВ "Калліфея" були виконані роботи з перетяжки та ремонту дивану у кількості 1 шт. загальною вартістю 8 700 грн. з ПДВ. Крім того, 29 травня 2015 року ТОВ "Калліфея" виконало роботи з перетяжки 2-х сидушок диванів загальною вартістю 4 320 грн. з ПДВ, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1/1від 25 травня 2015 року, №1/1 від 29 травня 2015 року (т.1 а.с.227-228), яки містять усі обов'язкові реквізити, що передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Апелянт пояснює, що виконання вищевказаних робіт безпосередньо пов'язано з господарською діяльністю підприємства, оскільки сприяє утриманню меблів (диванів), що розташовані в автосалоні підприємства, у належному та зручному для використання відвідувачами автосалону стані, чим забезпечується виконання вимог автомобільних імпортерів та дистриб'юторів щодо зовнішнього вигляду та оздоблення автосалонів, забезпечується підтримання позитивного іміджу позивача серед наявних та потенційних клієнтів, та, як елемент вираження поваги до клієнтів, в свою чергу, сприяє залученню покупців та, як наслідок, збільшенню обсягів продаж і доходу.

З матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2015 року підприємство оплатило ТОВ "Калліфея" вартість ремонту та перетяжки дивану в сумі 8 700 грн. з ПДВ за рахунком - фактурою №05/16 від 16 травня 2015 року (т.1 а.с.229) (виписка за особовим рахунком ПуАТ "Фідобанк" від 18 травня 2015 року) (т.1 а.с.231-233), 28 травня 2015 року - оплатило ТОВ "Капліфея" вартість перетяжки сидушок диванів загальною вартістю 4 320 грн. з ПДВ за рахунком-фактурою №05/27 від 27 травня 2015 року (т.1 а.с.230), (виписка за особовим рахунком ПуАТ "Фідобанк" від 28 травня 2015 року (т.1 а.с.234-236).

Таким чином, твердження відповідача про безоплатне отримання позивачем вищевказаних послуг у невстановлених осіб, що зобов'язує позивача включити вартість цих послуг до складу інших доходів, спростовується вищевказаними договором, первинними та розрахунковими документами.

Вищевказані докази підтверджують фактичне здійснення вищевказаних господарських операцій з ремонту офісних меблів, які використовуються апелянтом у власній господарській діяльності, та спростовують протилежний висновок відповідача про безтоварність операцій.

Крім того, з матеріалів справи вбачається факт придбання позивачем у ТОВ "Калліфея" верстату заточного у кількості 1 шт. за ціною 1 165,50 грн., у тому числі ПДВ - 194,25 грн., що підтверджується накладною №03061 від 03 червня 2015 року (т.2 а.с.227).

Вказаний верстат був оплачений позивачем за рахунком-фактурою №33/123 від 28 травня 2015 року (т.2 а.с.228), що підтверджується випискою за особовим рахунком-фактурою ПуАТ "Фідобанк" від 03 червня 2015 року (т.2 а.с.229-231).

Таким чином, висновок відповідача про безтоварність господарської операції з придбання верстату заточного у ТОВ "Калліфея" та його безоплатне отримання у невстановлених осіб спростовується вищевказаними первинними документами.

Щодо договіру поставки №23/01-15/2 (т.1 а.с.237-241) від 23 січня 2015 року між ДП "Автотрейдінг-Одеса" та ТОВ "Два слона", встановлено, що згідно з п.1.1 якого ТОВ "Два слона" (Постачальник за договором) зобов'язався поставляти ДП "Автотрейдінг-Одеса" (Покупцю) лакофарбові матеріали в асортименті, у кількості та за цінами, які передбачені накладними, що є невід'ємними частинами договору, а ДП "Автотрейдінг-Одеса" зобов'язалось приймати та оплачувати вказані товари.

На виконання прийнятих на себе зобов'язань ТОВ "Два слона" поставило підприємству товари загальною вартістю 27 045,90 грн., у тому числі ПДВ - 4 507,65 грн., що підтверджується видатковими накладними б/н від 29 січня 2015 року, №180215-5 від 18 лютого 2015 року, №010415-1 від 01 квітня 2015 року, №140515-6 від 14 травня 2015 року (т.1 а.с.242-245).

Використання поставлених ТОВ "Два слона" лакофарбових матеріалів у господарській діяльності ДП "Автотрейдінг-Одеса" обумовлено характером цієї діяльності - технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів.

Поставлені товари були оплачені підприємством у повному обсязі (29 січня 2015 року підприємство перерахувало ТОВ "Два слона" 6 133,20 грн. з ПДВ за рахунком №280115-5 від 28 січня 2015 року, 19 лютого 2015 року - 5 580 грн. з ПДВ за рахунком №180215-5 від 18 лютого 2015 року, 02 квітня 2015 року - 7 405,50 грн. з ПДВ за рахунком №010415-1 від 01 квітня 2015 року, 26 травня 2015 року - 7 927,30 грн. з ПДВ за рахунком №140515-6 від 14 травня 2015 року, всього - 27 045,90 грн. з ПДВ, що підтверджується виписками за особовим рахунком ПуАТ "Фідобанк" від 29 січня 2015 року, від 19 лютого 2015 року, від 02 квітня 2015 року, від 26 травня 2015 року (т.2 а.с.1-112).

Рух ТМЦ, придбаних у ТОВ "Два слона", відображений у бухгалтерській довідці (т.4 а.с.30-34). З вказаної довідки вбачається, що придбані у ТОВ "Два слона" матеріали, зокрема, маскувальний (укривочний) папір, поролонові валики, матуюча паста (гель), кінцівки швоутворюючі, плівка зі скотчем, абразивні губки, абразивні круги, стакани для змішування (ємкості), сухе проявочне покриття, використанні позивачем при виконанні фарбувальних робіт з окраски автомобілів, що підтверджується актами виконаних робіт (т.4 а.с. 66 - 202). Залишок вказаних матеріалів був проданий контрагентам, що підтверджується видатковими накладними (т.4 а.с.47-61).

Придбаний у ТОВ "Два слона" розчинник був використаний для мийки пульверизаторів (фарборозпилювачів), які використовуються для окраски автомобілів, та списаний, що підтверджується списаннями ТМЦ №А-00165849 від 31 січня 2015 року, №А-00167727 від 28 лютого 2015 року, №А-00169210 від 31 березня 2015 року, №А-0017676 від 30 квітня 2015 року, №А-00172364 від 31 травня 2015 року, №А-00173677 від 30 червня 2015 року (т.4 а.с.35-46).

З метою підтвердження реальності господарських операцій з придбання підприємством верстату заточного у ТОВ "Калліфея", а також з отримання у вказаного контрагента послуг з ремонту та перетяжки офісних меблів диванів ДП "Автотрейдінг-Одеса" додало до позову копії витратної накладної, договору про надання послуг актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків, виписок з особового банківського рахунку позивача та податкових накладних (т.1 а.с.225 - 236, т.2 а.с.245-247).

Копія Інвентаризаційної відомості основних засобів на 01 листопада 2015 року (т.4 а.с. 6-29), що підтверджує факт оприбуткування станка заточного (позиція 746, інвентарний номер 4023), придбаного у ТОВ "Каліффея". Необхідність ремонту офісних меблів також підтверджується Звітом аудиту автосалону "Шкода" (т.4 а.с.4-5), проведеного дистриб'ютором продукції торгової марки "Skoda" - TOB "Єврокар" щодо виконання підприємством, який є власником автосалону та авторизованим дилером автомобілів торгової марки "Skoda", вимог виробника (Skoda Auto a.s).

Таким чином, подані ДП "Автотрейдінг-Одеса" докази доводять факт придбання позивачем лакофарбових матеріалів у ТОВ "Два слона" та отримання послуг з ремонту офісних меблів та придбання верстату у ТОВ "Калліфея". Ремонт офісних меблів був здійснений ТОВ "Калліфея" у приміщеннях ДП "Автотрейдінг-Одеса", що не потребувало ні перевезення, ні навантаження- розвантаження меблів.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Два слона" - передбачена поставка товару умовах DDP м.Одеса, вул. 6-ий км Овідіопольської дороги, 10/2 згідно Міжнародним правилам тлумачення комерційних термінів Інкотермс в редакції 2010 року, отже, зобов'язання з постачання товару до вищевказаного пункту поставки було покладено на постачальника. Враховуючи зазначене, а також незначні об'єми товарних партій, перевезення товару до місцезнаходження позивача було здійснено товариством без залучення перевізників, що не передбачає оформлення ТТН, а розвантаження транспортних засобів - силами ДП "Автотрейдінг-Одеса" без залучення третіх осіб.

На підтвердження висновку про неможливість здійснення спірних господарських операцій відповідач долучив до матеріалів справи результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо вищевказаних контрагентів від 07 вересня 2015 року №16261/7/15-51-22-01 (т.2 а.с.156-164) від 27 липня 2015 року №22632/7/15-53-22-05 (т.2 а.с. 165-178).

З податкової інформації вбачається, що підставою висновку про нереальність господарських операцій, здійснених ТОВ "Калліфея" та ТОВ "Два слона", стала неможливість проведення перевірки вказаних контрагентів. При цьому, відносно ТОВ "Калліфея" така неможливість обумовлена ненаданням посадовими особами підприємства пояснень та документальних підтверджень фінансово-господарських операцій на запит податкового органу. Що стосується ТОВ "Два слона", відповідач обґрунтовує неможливість перевірки відсутністю вказаного підприємства за зареєстрованим місцезнаходженням. За ствердженням відповідача, наведені факти обумовили неможливість підтвердження реальності господарських операцій.

Разом з тим, згідно зі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №270783 (т.2 а.с.234), довідкою АА№803547 з ЄДРПОУ від 15 лютого 2013 року (т.2 а.с.235) ТОВ "Два слона" 03 червня 2002 року зареєстровано 03 червня 2002 року (дата первинної реєстрації: 31 травня 1991 року) за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Заславського, 5, кв.8, та 12 червня 1991 року. З інформації про юридичну особу, розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (т.2 а.с. 2З6-240), вбачається зміна місцезнаходження контрагента на наступне: 04201, м. Київ, вул. Полярна, буд.10, офіс 2.

Відповідно до п.1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Враховуючи зазначене, наведене у податковій інформації ствердження про відсутність ТОВ "Два слона" за зареєстрованим місцезнаходженням є неспроможним та спростовується відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Інші доводи відповідача, заявлені на підтвердження відсутності ТОВ "Калліфея" та ТОВ "Два слона" необхідних умов для здійснення господарської діяльності, зокрема, ствердження відповідача про недостатність трудових ресурсів (2 особи у штаті ТОВ "Калліфея" та 7 осіб у штаті ТОВ "Два слона"), відсутність у ТОВ "Калліфея" власних транспортних засобів, складських приміщень та неможливість встановити залучення транспортних засобів для перевезення, а також складських приміщень для зберігання, ґрунтуються на суб'єктивних припущеннях та домислах за межами компетенції відповідача. Також, не є підставою для визнання господарських операцій безтоварними відсутність у податкового органу інформації про наявність у ТОВ "Два слона" транспортних засобів, основних фондів, земельних ресурсів тощо.

Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб та фактичної сплати контрагентами податку до бюджету, від перебування постачальника за зареєстрованим місцезнаходженням, а також від його господарських та виробничих можливостей. Платник податків не зобов'язаний перевіряти наявність його контрагента за місцем реєстрації під час здійснення підприємницької діяльності, на нього не може бути покладено надмірний тягар доказування своєї добросовісності. Питання віднесення певних сум до складу витрат та/або до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За приписами ст.ст.46 - 49 ПК України ведення податкового обліку покладається на кожного окремого платника податку. При цьому, такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Таким чином, будь-які порушення податкового законодавства з боку контрагента, у разі якщо такі мали місце, не можуть бути підставою для відповідальності ДП "Автотрейдінг-Одеса".

Щодо клопотання про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2018 року Вх.№28146/18 підприємством до суду першої інстанції було подано клопотання про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи, а саме копії: звіту аудиту автосалону "Шкода", інвентаризаційної відомісті, бухгалтерської довідки руху ТМЦ, списання ТМЦ, вимоги на відпуск матеріалів з складу запчастин, видаткові накладні, лист від 27 червня 2018 року №12, акт прийому передачі від 02 червня 2018 року, акти виконання робіт (т.4 а.с. 1-202).

При цьому, суд першої інстанції критично поставився до вказаних документів, оскільки дані докази були наданні з порушенням строків процесуального законодавства.

Судова колегія вважає передчасним такий висновок суду першої інстанції, з наступних підстав.

Пунктами 1, 2, 4, 8 ст. 79 КАС України встановлено, що: учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (п.1), позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви (п.2), Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (п.4), докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (п.8).

З матеріалів справи вбачається, а саме - в клопотанні про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи (т.4 а.с.1-3) підприємство обґрунтувало неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї, та зазначило, що додаткові докази не могли були бути надані у підготовчому засіданні з об'єктивних причин, оскільки були витребувані засновником ДП "Автотрейдінг-Одеса" - ТОВ "Автотрейдінг Атолл груп" для проведення аудиторської перевірки з метою аналізу ситуації, оцінки вірогідності негативного результату судового оскарження ППР, прийнятих за наслідком податкової перевірки, та його впливу на бізнес.

Вищезазначене було підтверджено копією листа начальника відділу обліку і аудиту ТОВ "Автотрейдінг Атолл груп" вих. № 12 від 27 червня 2018 року та Актом приймання-передачі від 02 липня 2018 року.

Таким чином, підприємство обґрунтувала неможливість подання у вказаний у встановлений законом строк з причин, що не залежали від неї. Крім того, вказані доказ мають додатковий характер та підтверджують докази, яки були надані до позовної заяви підприємства, що підтверджує реальність господарських операцій.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86 КАС України); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, з матеріалів справи, зокрема, з акту перевірки вбачається, що додатковою підставою збільшення відповідачем податкового зобов'язання з ПДВ за ППР від 14 травня 2018 року №001898, а також зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ за податковим повідомленням-рішенням від 12 лютого 2018 року № став висновок відповідача про завищення позивачем задекларованого показника р. 16 податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного (податкового) періоду" на 14 705,00 грн.

Зокрема, стор.80 акту перевірки (т.3 а.с.41) відповідач стверджує, що у порушення Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Міністерством фінансів України від 28 січня 2016 року №21, при перенесені даних р. 21 декларації за квітень 2016 року "сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового кредиту)" до р.16.1 декларації за травень 2016 року позивач проставив показник 3 878 798 грн. замість 3 864 093 грн.

Вищевказаний висновок не відповідає обставинам справи та спростовується наступним:

Зокрема, з р.21 податкової декларації з ПДВ за квітень 2016 року (т.2 а.с.117-118) вбачається, що сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 19.1 + р. 20.3 декларації 0110), складає 3 878 798 грн.

Відповідно до діючого Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, вказане значення р.21 податкової декларації з ПДВ за квітень 2016 року (3 878 798 грн.) перенесено позивачем у р. 16.1 податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року (т.2 а.с.119-120).

У порушення пп. 3, 4, 5 р.II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами відповідач не навів розрахунку зазначеного ним на стор.80 акту перевірки показника - 3 864 093 грн., який нібито позивач мав перенести у рядок 16.1 податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року; не обґрунтував, в чому саме полягає порушення, за якими господарськими операціями та/або розрахунками позивач допустив ці порушення.

Зі стор.80 акту перевірки (т.3 а.с.41) вбачається, що зведені дані щодо задекларованих позивачем та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов'язань, податкового кредиту, ПДВ у розрізі кожного звітного періоду наведені ним у додатку №13 до акту перевірки. Однак, у порушення п.2 р. IV Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727, додаток №13 не був направлений (або наданий) ДП "Автотрейдінг-Одеса", про що ГУ ДФС в Одеській області була повідомлена листом вих.№28 від 22 січня 2018 року, ДФС України - скаргою на ППР від 26 лютого 2018 року вих. №74.

У зв'язку із викладеним, 25 червня 2018 року ДП "Автотрейдінг-Одеса" заявив клопотання про витребування доказів, у тому числі додатку №13 до акту перевірки, яке було задоволено судом першої інстанції. Однак, відповідач витребувані судом докази не надав, причини їх ненадання суду не повідомив.

Таким чином, відповідач вищевказані доводи позивача не спростував, будь-яких аргументів з цього приводу не навів, доказів не надав, що свідчить про безпідставність висновку відповідача про завищення позивачем задекларованого показника р.16 податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного (податкового) періоду" на 14 705 грн.

Що стосується штрафної (фінансової) санкції в сумі 865 158 грн., застосованої до позивача згідно з ППР від 14 травня 2018 року №001898, слід зазначити, що застосування такої санкції є неправомірним в силу безпідставності висновків відповідача про заниження позивачем податкового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 1 730 315 грн.

Крім того, в ході судового розгляду справи відповідач не надав жодного доказу на підтвердження повторності правопорушення, що згідно з п.123.1 ст. 123 ПК України є підставою для застосування штрафної санкції у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання.

За таких обставин, судова колегія доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ДП "Автотрейдінг-Одеса" і, відповідно необхідність їх задоволення.

У зв'язку з тим, що апеляційний адміністративний суд ухвалює нове судове рішення, судова колегія зміню розподіл судових витрат відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України.

ДП "Автотрейдінг-Одеса" сплачено судовий збір за подачу: адміністративного позову, платіжне доручення №2554 від 24 травня 2018 року - 156 305, 55 грн. (т.1 а.с.21); апеляційної скарги, платіжне доручення №5679 від 26 жовтня 2018 року у сумі 234,458,33 грн. (т.5 а.с.1).

Таким чином, підлягає стягненню з рахунку бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Одеській області на користь ДП "Автотрейдінг-Одеса" судовий збір у розмірі 156 305, 55 за подачу адміністративного позову та 234 458,33 грн., за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДП "Автотрейдінг-Одеса".

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Одеса" задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Одеса" задовольнити, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області:

· № від 12 лютого 2018 року, згідно якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 31 899 грн.;

· № від 14 травня 2018 року, згідно якому позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 792 998 грн.;

· №001898 від 14 травня 2018 року, згідно якому позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість на 2 595 473 грн., у тому числі на 1 730 315 грн. - за податковим зобов'язанням та на 865 158 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Одеса" (65054, м. Одеса, вул. 6-й км. Овідіопольської дороги, буд. 10/2, ) судовий збір у розмірі 156 305, 55 (сто п'ятдесят шість тисяч триста п'ять) гривень 55 коп. за подачу адміністративного позову та 234 458,33 грн. (двісті тридцять чотири тисячі чотириста п'ятдесят вісім) гривень за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук'янчук О.В.