Справа № 200/11440/18-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року справа №200/11440/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Гаврищук Т.Г., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представника відповідача Нівєдрова Д.В,. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 р. у справі № 200/11440/18-а (головуючий І інстанції Загацька Т. В.), яке складене в повному обсязі 07 грудня 2018 року у м.Слов'янську Донецької області, за позовом ОСОБА_2 до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі-позивач, апелянт) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі-відповідач) в якому просила суд визнати протиправним рішення № 64 від 01 жовтня 2018 в.о. начальника Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Тесленко О.М. про відмову в проведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, скасувати рішення № 64 від 01 жовтня 2018 року в.о. начальника Бахмутсько - Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області Тесленко О.М. про відмову в переведенні пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, зобов'язати Бахмутсько - Лиманське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника (ОСОБА_4) з 01 травня 2018 року та зобов'язати Бахмутсько - Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії у зв'язку з втратою годувальника починаючи з 01 травня 2018 року.

В обґрунтуванні позову посилається на те, що знаходиться у відповідача на обліку, як отримувач пенсії за віком. Позивач вважає, що у зв'язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_4 вона набула право на перехід на пенсію по втраті годувальника, оскільки знаходилась на його утриманні та вела з ним спільне господарство. Для реалізації зазначеного права, вона звернулася до відповідача із заявою про переведення її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Рішенням від 01.10.2018 року № 64 відповідачем відмовлено їй у задоволенні заяви у зв'язку з недосягненням позивачем пенсійного віку, тобто 60 років. Вважає, що рішення відповідача від 01.10.2018 року № 64 є протиправним, незаконним, прийнятим всупереч вимогам законодавства, та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 64 від 01 жовтня 2018 в.о. начальника Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Тесленко О.М. про відмову в переведенні пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника; зобов'язання Бахмутсько - Лиманське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника (ОСОБА_4) з 01 травня 2018 року та зобов'язання Бахмутсько - Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії у зв'язку з втратою годувальника починаючи з 01 травня 2018 року - відмовив.

Суд першої інстанції виходив з того, що необхідною умовою для призначення особам пенсії у зв'язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною ст.26 Закону № 1058-ІV.

З рішенням суду першої інстанції не погодилась ОСОБА_2 Звернулась з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що вона працювала на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, то згідно ст. 114 Закону України № 1058-ІV, ст. 13 Закону України №1788-ХІІ досягла зменшеного пенсійного віку, а відтак є непрацездатною, звідки випливає моє право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Наведені норми законів повністю узгоджуються між собою та з вимогами ст. 26 Закону України № 1058-ІV, адже законодавцем прямо визначено, що встановлений частиною першою цієї статті пенсійний вік для осіб, які працювали за списком №1, зменшується у залежності від тривалості стажу у особливо тяжких і особливо шкідливих умовах (ч. 2 статті 114 Закону України № 1058-ІV).

Такі ж вимоги щодо підстав зменшення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» містяться і у п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України №1788-ХІІ.

У судовому засіданні представник відповідача вважав, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку що ОСОБА_2 не має право на отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки не досягла пенсійного віку. Зазначив, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Просив залишити апеляційну каргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Суд апеляційної інстанції вважав можливим розглянути справу у відстуність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України.

Згідно свідоцтва про одруження від 04.11.2006 року позивач та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 04.11.2006 року.

Як вбачається з пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 призначено пенсію за віком з 18.12.2014 року.

Протоколом відповідача від 27.11.2014 року № 6562 позивачу з 12.11.2014 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 отримував пенсію за віком з 20.06.2007 року.

Згідно свідоцтва про смерть від 27.04.2018 року серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

20.06.2018 року позивач звернулась до Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про переведення з пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 01.10.2018 року ОСОБА_2 у переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відмовлено через відсутність відповідного пенсійного віку, а саме: досягнення 60 річного віку.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються.

Спірним по справі є правомірність отримання пенсії по втраті годувальника при наявності того факту що ОСОБА_2 набула право на отримання пенсії за віком, який був знижений як особі, яка працювали за списком №1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1058- ІV).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 36 Закону України № 1058-ІV, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були утриманні. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно п. 1 ст. 36 Закону № 1058-ІV, пенсія у разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Частиною 2 ст. 36 Закону № 1058-ІV, непрацездатним членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-УІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі-Закон № 3668), було внесено зміни до ст. 26 Закону № 1058-ІV, щодо визначення пенсійного віку для жінок, а саме: жінки, які народилися з 1 квітня 1961 року мають право на пенсію за віком після досягнення 60 років.

Протоколом від 27.11.2014 № 6562 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 12.11.2014 призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки її пільговий стаж на дату звернення становив 5 років 5 місяців 25 днів.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки після досягнення 45 років за наявності стажу роботи не менше 20 року, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Жінкам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058- ІV, на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Позивач звернулась до Управління із заявою про переведення з пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію у зв'язку з втратою годувальника згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1058- ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

ОСОБА_2, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1.

На момент звернення з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника досягла віку 51 рік та 11 місяців, тобто до настання пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІV не вистачає 8 років та 1 місяць.

Суд апеляційної інстанції, що необхідною умовою для призначення особам пенсії у зв'язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною ст. 26 Закону № 1058-ІV.

Необхідно зазначити, що поняття непрацездатні члени сім'ї відповідно до Закону № 1058-ІV та Закону №1788-ХІІ вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отримання цими особами пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, яке регулює призначення такої пенсії на пільгових умовах, не дає підстав для призначення їм до досягнення передбаченого ст. 26 Закону №1058-IV віку пенсії у зв'язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії. З урахуванням наведеного, суд не приймає посилання позивача на факт зменшення його пенсійного віку при призначенні йому пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який встановив, що відповідач приймаючи рішення № 64 від 01 жовтня 2018 року в.о. начальника Бахмутсько - Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області Тесленко О.М. про відмову в переведенні пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника діяв у межах вимог ст.19 Конституції України.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 13 лютого 2019 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 р. у справі № 200/11440/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 р. у справі № 200/11440/18- а- залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

Т.Г.Гаврищук