Справа № 490/4042/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 490/4042/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Черенкова Н.П.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції в Миколаївській області, поліцейського 3-ї роти 2-го батальйону управління патрульної поліції в Миколаївській області рядового поліції Підгайного Євгенія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив скасувати постанову серії ВР №143008 від 17.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2018 року по пр. Центральному в м. Миколаєві позивач був зупинений працівником патрульної поліції та відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення, згідно якої він здійснив проїзд перехрестя вул. Декабристів та пр. Центрального на забороняючий «червоний» сигнал світлофору, не зупинився перед дорожнім знаком 5.62 «місце зупинки», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що він не скоював порушення Правил дорожнього руху, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, посилаючись на те, що керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz ML270CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Декабристів зі сторони дитячого містечка «Казка» в напрямку пр. Центрального та мав намір на другому перехресті вул. Декабристів з пр. Центральним в напрямку вул. Пушкінської здійснити поворот ліворуч та далі рухатися по пр. Центральному в напрямку вул. Пушкінської. Перше перехрестя вул. Декабристів з пр. Центральним перетнув на зелений сигнал світлофору. Враховуючи, що попереду нього по вул. Декабристів в напрямку вул. Адм. Макарова рухався трамвай, за такого коли трамвай проїхав на відстань, достатню для того, що він мав можливість візуально переконатися у відсутності транспортних засобів, що рухаються у зустрічному напрямку або повертають праворуч, позивач за зелений миготливий сигнал світлофору на другому перехресті вул. Декабристів з пр. Центральним здійснив поворот ліворуч та далі продовжив рух по пр. Центральному в напрямку вул. Пушкінської.

За таких обставин позивач, вважає, що будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення у відповідача при складенні оскаржуваної постанови були відсутні.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, вказуючи на правомірність винесеної постанови та безпідставність заявлених позовних вимог. Позивачем було дійсно вчинене адміністративне правопорушення, а тому законно було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування постанови.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2018 року позов задоволено. Звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП за постановою ВР №143008 від 17.05.2018 року на підставі ст. 22 КУпАП. Провадження в адміністративній справі за постановою ВР №143008 від 17.05.2018 р. - закрити.

Позивач з ухваленим рішенням не погодився, з вернувся з апеляційною скаргою ,в якій просить скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов - визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №143008 від 17.05.2018 р. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема постанови у справі про адміністративне правопорушення, 17.05.2018 року позивач, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz ML270CDI, на перехресті вул. Декабристів та пр. Центрального здійснив проїзд світлофорного об'єкта на заборонний сигнал світлофору, не зупинився перед дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», чим порушив п.п. 8.10. та 16.3 ПДР України та був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення з накладенням адміністративного стягнення, що передбачене ч. 2ст. 122 КУпАПу вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлений Правилами дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофору або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. До таких даних можуть належати пояснення свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідачем до суду було надано рапорт від 13.09.2018 р. інспектора, який складав оскаржувану постанову відносно позивача, згідно якого відео факту вчинення правопорушення відсутнє, так як на той момент відеореєстратора в автомобілі не було, а також п'ять записів з нагрудної відеокамери з яких не вбачається факт вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення.

Таким чином, докази на підтвердження факту вчинення позивачем зазначеного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху в матеріалах справи відсутні.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Проте, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у відзиві на позов, а також доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини, а також відсутність належних, допустимих достовірних та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову ОСОБА_2, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №143008 від 17.05.2018 р., якою на ОСОБА_2 накладено штраф в розмірі 425 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що у резолютивній частині оскаржуваного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2018 року зазначено про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_2 шляхом звільнення позивача від адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП (за малозначністю правопорушення). Провадження в адміністративній справі за постановою ВР № 143008 від 17.05.2018 р. - закрити.

Разом з тим, у позовній заяві позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №143008 від 17.05.2018 р. про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою на позивача накладено штраф в розмірі 425 грн., а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, мотивувальна частина оскаржуваного рішення не відповідає його резолютивній частині, оскільки судом не було задоволено позовні вимоги, а фактично було визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, однак звільнено від відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що малозначне правопорушення Правил дорожнього руху є таким, що вчинене за відсутності створення небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Разом з тим, позивачу інкримінувався проїзд на заборонений «червоний» сигнал світлофора та не здійснення зупинки перед дорожнім знаком 5.62 «місце зупинки», що передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП та що є грубим порушенням Правил дорожнього руху і створює значну небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Також судом першої інстанції взагалі не було наведено доводів, доказів та мотивів, за яких суд дійшов висновку про доведеність факту вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2018 року скасувати, прийняти у справі №522/20240/18 нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 143008 від 17.05.2018 р. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 425 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.