Справа № 530/934/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Дем'янченко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 р. Справа № 530/934/17

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 07.11.2018, вул. Комунарська, 2, м. Зіньків, Зіньківський, Полтавська, 38100 по справі № 530/934/17

за позовом ОСОБА_1

до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення про дострокове припинення повноважень селищного голови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області (надалі відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області в частині дострокового припинення повноважень Опішнянського селищного голови ОСОБА_1, яке прийнято 29 червня 2017 року;

- зобов'язати Опішнянську селищну раду Зіньківського району Полтавської області поновити ОСОБА_1 на посаді селищного голови Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області з 29.06.2017 року.

06.11.2018 року ОСОБА_1 подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Центральної виборчої комісії № 156 від 12.10.2018 року «Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних міських голів 23 грудня 2018 року» в частині обрання Опішнянського селищного голови Зіньківського району Полтавської області в Опішнянській селищній об'єднаній територіальній громаді.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 07.11.2018 року в задоволенні зазначеної заяви відмовлено.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття її необгрунтовано, незаконно, з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо ускладнення виконання судового рішення у разі невжиття заявлених заходів забезпечення позову, що призведе до порушення її прав та інтересів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що постановою Центральної виборчої комісії № 156 від 12.10.2018 року було оголошено з 03 листопада 2018 року початок виборчого процесу перших виборів депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних міських голів. Згідно вказаної постанови на 23 грудня 2018 року призначено обрання на перших виборах Опішнянського селищного голови Зіньківського району Полтавської області в Опішнянській селищній об'єднаній територіальній громаді.

Позивач вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Центральної виборчої комісії № 156 від 12.10.2018 року «Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних міських голів 23 грудня 2018 року» в частині обрання Опішнянського селищного голови Зіньківського району Полтавської області в Опішнянській селищній об'єднаній територіальній громаді, призведе до ускладнення виконання судового рішення у даній справі та порушення прав та інтересів позивача, відновлення яких потребуватиме значних зусиль та часу.

Згідно з ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Положеннями частини ч.2 ст. 150 Кодексу визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Також, суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що предметом оскарження у даній справі є рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області в частині дострокового припинення повноважень Опішнянського селищного голови ОСОБА_1, яке прийнято 29 червня 2017 року.

Разом з цим, позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Центральної виборчої комісії № 156 від 12.10.2018 року «Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних міських голів 23 грудня 2018 року» в частині обрання Опішнянського селищного голови Зіньківського району Полтавської області в Опішнянській селищній об'єднаній територіальній громаді.

Тобто, позивач просить зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження у даній справі.

Враховуючи вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає змісту інституту забезпечення позову.

Наведені заявником обставини не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки матеріали даної справи не містять об'єктивних доказів співмірності наслідків для прав та інтересів позивача з тими наслідками, які можуть настати у разі забезпечення позову.

Натомість, колегія суддів зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем, може призвести до порушення прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо існування очевидної небезпеки ускладнення виконання судового рішення у разі невжиття заявлених заходів забезпечення позову, що призведе до порушення її прав та інтересів, оскільки позивачем не надано доказів неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 07.11.2018 по справі № 530/934/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов