Справа № 807/577/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/2699/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Рибачука А. І.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 807/577/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Алекс-Хуст", управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа - ВАТ "Кредобанк" в особі Закарпатської філії про визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна, визнання неправомірними дій, -

суддя в 1-й інстанції - Калинич Я. М.,

час ухвалення рішення - 10.10.2018 року, 09:00 год,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 10.10.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідачів - ПП «Алекс-Хуст», управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -ВАТ«Кредобанк», у якому просила визнати недійсним та скасувати звіт про оцінку майна, яким є житлова двоповерхова будівля з надвірними спорудами: сарай (літ. Б), сарай (літ. В), огорожа №1-2, за адресою: АДРЕСА_1 (висновок про вартість майна станом на 28 травня 2018 року), складений суб'єктом оціночної діяльності ПП «Алекс-Хуст»; визнати неправомірними дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області Секерні В.М. щодо подачі 12 червня 2018 року заявки на реалізацію на електронних торгах арештованого майна житлової будівлі, розташованої у АДРЕСА_1, яка належить позивачу.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони (зупинення) реалізації нерухомого майна житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2, у тому числі, шляхом заборони (зупинення) реалізації арештованого майна номер лоту 285760; найменування лоту: «двоповерховий житловий будинок, загальною площею 288,4 кв.м. з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дата проведення торгів: 12 липня 2018 року, стартова ціна: 1784042,00 грн., організатор торгів: «державне підприємство «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6; )», - до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, у будь-якому випадку, ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього. Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна, незважаючи на характер об'єкта оцінки, ознайомлення з таким майном не може відбуватися без обстеження приміщень на дату оцінки та відповідно потребує доступу до них, який має забезпечити боржник. Разом з тим, про особистий вихід на місце та безпосередньо дослідження будинку оцінювачем у звіті не зазначено. Те, що суб'єктом оціночної діяльності без дослідження предмету оцінки та доступу до такого було складено звіт свідчить й те, що до висновку приєднано фотографії будинку, що були зроблені експертом ОСОБА_4 в 2010 році при складанні висновку про вартість майна та повторно використані в 2016 році при складанні висновку ПП «Алекс-Хуст». Отже, оцінювач на підставі фотографій, зроблених 8 років тому, не дослідивши реальний стан житлового будинку, комунікацій, перекриття, інших показників, що впливають на вартість об'єкту, склав висновок про вартість такого будинку. Виходу на місце розташування об'єкту оцінки оцінювачем ОСОБА_5 здійснено не було, апелянт, як власник жилого будинку, про проведення такої оцінки не повідомлялась, вимоги про надання доступу до об'єкту не отримувала, відповідно, оцінювача в будинок для огляду та фотографування не допускала. Таким чином, оцінка майна, викладена у звіті про вартість майна станом на 28 травня 2018 року, є формальною, необ'єктивною, здійсненою всупереч правилам проведення такої, а тому є протиправною. Також апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17, оскільки замовником оцінки є державний виконавець, який своєю постановою в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу про звернення стягнення на предмет іпотеки залучив суб'єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна, а визначена останнім вартість майна є початковою ціною примусового його продажу на електронних торгах на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Очевидно, що замовник оцінки, правові підстави проведення такої та її наслідки є складовими зовсім інших правовідносин, ніж ті, що описані в постанові від 13 березня 2018 року, тому застосування вказаної практики Верховного Суду до спірних правовідносин у цій справі є недоречним. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності; така правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних із скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник третьої особи - ВАТ "Кредобанк" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що спір щодо звіту про оцінку майна не є публічно-правовим спором, а тому відповідно до ст.19 КАС України на такий спір не поширюється юрисдикція адміністративного суду. Крім того, оскільки ОСОБА_1 не надала відповідної рецензії на звіт про оцінку майна, чи інших доказів, які б підтверджували невідповідність ціни майна визначеній у звіті, твердження ОСОБА_1 про протиправність звіту є лише її припущенням. Також звернув увагу на те, що приписи Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають обов'язку державного виконавця отримати від сторін виконавчого провадження відповіді на повідомлення про результати оцінки нерухомого майна перш, ніж передати таке майно на реалізацію, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій начальника ВПВР УДВС ГТУ юстиції у Закарпатській області Секерні В.М.

Представник позивача (апелянта) - ОСОБА_7 судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник третьої особи - ВАТ "Кредобанк" - Лойфер А.О. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивм на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою заступника начальника відділу ДВС Хустського РУЮ від 04 грудня 2009 року відкрито виконавче провадження ВП №16238898 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чіжмаря С.І. НОМЕР_1 від 20 листопада 2009 року про звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення вимог ВАТ «Кредобанк» у розмірі 249129,64 євро, що становить 2945998,60 грн. згідно з офіційним курсом НБУ станом на 09 жовтня 2009 року, а також 418248,90 грн. - сума за прострочену заборгованість за комісією, пеня за несвоєчасно сплачений основний борг, пеня за несвоєчасно сплачені відсотки, пеня за несвоєчасно сплачену комісію, упущену вигоду банку за несвоєчасне повернення кредиту, інфляційні витрати, складає 3364247,50 грн.

Зазначений будинок переданий в іпотеку ВАТ «Кредобанк» на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмаря С.І. 03 серпня 2007 року за реєстровим №4558, строк платежу за яким настав 31 липня 2009 року.

Після задоволення судом скарги стягувача на постанову про повернення виконавчого документу постановою начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 15 грудня 2017 року виконавче провадження №21347585 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №8129 від 20 листопада 2009 року було відновлено.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області Секерня В.М. від 19 березня 2018 року №21347585 призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ПП «Алекс-Хуст» для визначення вартості арештованого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.15 т.1).

На виконання вказаної постанови ПП «Алекс-Хуст» в особі директора ОСОБА_5, що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, виданого ФДМУ №291/16 від 11 квітня 2016 року, виконав експертну оцінку відповідного майна.

Відповідно до висновку про вартість майна станом на 28 травня 2018 року ринкова вартість об'єкту оцінки становить 1784042,00 грн.

На підставі проведеної оцінки начальником ВПВР Секерня В.М. підготовлено та подано ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна на електронних торгах від 12 червня 2018 року №4-1739/21347585, в якій вартість житлового будинку по вул. Колгоспній, 25Д у м. Хуст, що передається на реалізацію, вказано у визначеній ПП «Алекс-Хуст» сумі - 1784042,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звіт про оцінку майна не є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності, а тому спір щодо його правомірності та визнання його недійсним не публічно-правовим спором. Також державним виконавцем виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна щодо обов'язку довести правомірність своїх дій у виконавчому провадженні ВП №21347585 щодо подачі 12 червня 2018 року заявки на реалізацію на електронних торгах арештованого майна, яке належить позивачу.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна, колегія суддів виходить з наступних підстав.

Оцінка майна боржника є одним з етапів у процедурі виконавчого провадження.

Положеннями ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для проведення оцінки нерухомого майна виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. Разом з тим, останній здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні».

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання.

Згідно із ч.4 ст.3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Ст.5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачає, що суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст.12 цього Закону.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (ч.1 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Таким чином, звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17).

При цьому колегія суддів відхиляє як безпідставні покликання апелянта на те, що вказана постанова Великої Палати Верховного Суду не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки Велика Палата Верховного Суду зазначає, що спори про визнання недійсним звіту про оцінку майна не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна, оскільки спір щодо його правомірності та визнання його недійсним не є публічно-правовим спором.

Доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє, оскільки такі не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо подачі заявки на реалізацію на електронних торгах арештованого майна, що належить позивачу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 цього Закону виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до п.3-4 розділу ІІ «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року N 2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за N 1301/29431 виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам ч.6 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження"); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Не підлягає передачі на реалізацію майно, щодо якого наявний письмовий висновок експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі, якщо витрати, пов'язані зі зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано. Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що чинним законодавством визначений чіткий алгоритм дій щодо подання державним виконавцем заявки на реалізацію на електронних торгах арештованого майна.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області Секерня В.М. від 19 березня 2018 року №21347585 призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ПП «Алекс-Хуст» для визначення вартості арештованого майна - житлового будинку АДРЕСА_1.

20 квітня 2018 року на адресу стягувача - ПАТ «Кредобанк» надіслано пропозицію авансувати витрати на проведення виконавчих дій для визначення вартості арештованого майна.

Стягувачем проведено авансування витрат для визначення вартості арештованого майна боржника, що підтверджується листом ПАТ «Кредобанк» від 11 травня 2018 року.

На виконання вказаної постанови ПП «Алекс-Хуст» в особі директора ОСОБА_5 , що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, виданого ФДМУ №291/16 від 11 квітня 2016 року виконав експертну оцінку відповідного майна, про що складено відповідний звіт про оцінку манйа.

06 червня 2018 року ПП «Алекс-Хуст» надало цей звіт про оцінку майна до відділу примусового виконання рішень.

Цього ж дня, 06 червня 2018 року на адресу сторін виконавчого провадження надіслано витяг із звіту про вартість арештованого майна.

На підставі проведеної оцінки начальником ВПВР Секерня В.М. підготовлено та подано ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна на електронних торгах від 12 червня 2018 року №4-1739/21347585, у якій вартість житлового будинку по вул. Колгоспній, 25Д у м. Хуст, що передається на реалізацію, вказано у визначеній ПП «Алекс-Хуст» сумі - 1784042,00 грн.

У зв'язку з цим, 12 червня 2018 року нерухоме майна боржника передано на реалізацію до ДП «Сетам», а саме: житловий будинок з надвірними спорудами: сарай літ.Б, сарай літ.В, Огорожа № 1-2, загальною площею 288,4 кв.м., що належить ОСОБА_1 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, відповідачем- управлінням Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області дотримано законодавчо встановлені вимоги щодо подання державним виконавцем заявки на реалізацію на електронних торгах арештованого майна, що належить ОСОБА_2

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що державним виконавцем виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна щодо обов'язку довести правомірність своїх дій у виконавчому провадженні ВП №21347585 щодо подачі 12 червня 2018 року заявки на реалізацію на електронних торгах арештованого майна, яке належить позивачу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 272, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 807/577/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року.