Справа № 2540/2771/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2771/18 Головуючий у І інстанції Кашпур О.В.
Суддя-доповідач Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2019 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого-судді: Мельничука В.П.
суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним, скасування пункту наказу та стягнення коштів,-
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 1.23. наказу командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) № 342 від 30.05.2018 року, відповідно до якого командира розвідувального взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшину ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 17.02.2016 року № 8-рс, притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 5400,00 грн. (п`ять тисяч чотириста грн. 00 коп.); стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 незаконно утримане грошове забезпечення, стягнуте в рахунок відшкодування нанесених державі збитків у сумі 5400,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що підстави для притягнення його до матеріальної відповідальності відсутні, оскільки обмежена матеріальна відповідальність військовослужбовців, відповідно до пунктів 10, 11 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, настає тільки якщо командири своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна та не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності. По фактам виявленого Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_2 незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі - АБ) - 219547 л та дизельне пальне (далі - ДП) - 549973 л, на загальну суму 20227067,00 грн. розслідування оперативним командуванням ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) не призначалося та не проводилося, що є порушенням Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95-ВР від 23.06.1995 року. Таким чином, рішення про притягнення Позивача до обмеженої матеріальної відповідальності є неправомірним та підлягає скасуванню. Крім того, за результатами проведення аудиту з позивача було утримано грошове забезпечення у сумі 5400,00 грн. Таке утримання є похідним від оскаржуваного наказу є неправомірним, тому дане утримання підлягає стягненню на користь Позивача.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано п. 1.23 наказу командувача Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України) № 342 від 30.05.2018 року ''Про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності посадових осіб, які винні у незаконному списанні пально-мастильних матеріалів, за результатами проведеного аудиту Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_2 ''.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 незаконно утримане грошове забезпечення у сумі 5400,00 грн. (п`ять тисяч чотириста грн. 00 коп.).

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 (Оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано пункт 2 розділу II Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено Наказом Міністерством оборони України № 608 від 21.11.2017 року.

Позивачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що старшина ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на посаді командира розвідувального взводу механізованого батальйону.

Аудитом Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту у період з 19 лютого 2018 року по 26 квітня 2018 року у військовій частині НОМЕР_2 були встановлені порушення вимог пуншу 6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12 січня 2015 року № 17, які виявилися в тому, що дорожні (робочі) листи до донесення про наявність та рух пального в обов`язковому порядку не додавались, та в порушення вимог п. 5.14.7 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 24 грудня 2010 року № 690, що діяло до 02 листопада 2017 року, а також Інструкції з обліку військового майна № 440, що набрала чинності з 03 листопада 2017 року, щомісячні донесення Ф.24 командирами підрозділів не подавались, внаслідок чого було виявлено незаконне (безпідставне) списання паливно-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі - АБ) 219547 л та дизельне пальне (далі - ДП) - 549973 л, на загальну суму 20227067,00 грн.

Також, Аудитом було встановлено, що в порушення вимог Інструкції про порядок використання автомобільної техніки № 678, переважна кількість дорожніх (робочих) листів, попередньо виписаних до автомобільної, бронетанкової служб, не здавалась, але посадовими особами відповідних служб нові дорожні листи оформлювалися.

Враховуючи вищевикладені результати внутрішнього фінансового аудиту, командуванням ВЧ НОМЕР_1 прийнято наказ від 30 травня 2018 року № 342, п.1.23 якого за неналежне виконання вимог ст.11, 16, 58, 119, 120 ч. І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV, ст. 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", статей 2, 5, 6, 15, 16 "Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 року № 1225, командира розвідувального взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшину ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 17 лютого 2016 року № 8-рс,, притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 5400,00 грн. (обмеженої матеріальної відповідальності згідно п.1 наказу) (а.с. 11-20).

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що саме, в тому числі, з вини ОСОБА_1 державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо контролю за наявністю та законністю витрачання і списання пального. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності через те, що Відповідачем не доведена протиправна поведінка Позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина у заподіянні шкоди, умови та причини, що сприяли її заподіянню за відсутності доведеності вини Позивача у вчиненні порушення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджено наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608.

Так, відповідно до Розділу II п. 2 Порядку визначено, що Службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що командир наділений правом не призначати службове розслідування оскільки факт нестачі повністю підтверджено аудиторським звітом від 27 квітня 2018 року.

Згідно пункту 7 вказаного порядку, службове розслідування за фактами заподіяння державі матеріальної шкоди проводиться з дотриманням вимог Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.

Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затверджене постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі Положення).

Відповідно до пункту 10 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

За приписами пункту 17 Положення передбачено, що командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Таким чином, у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди, для встановлення її розміру, винної особи та інших обставин заподіяння шкоди проводиться розслідування.

Водночас, із наведеного правила є виняток.

Так, згідно пункту 17 Положення розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Так, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ прийнятий не на підставі розслідування, проведеного у зв`язку із виявленням факту заподіяння матеріальної шкоди, а на підставі висновків внутрішнього аудиту.

Наказом Міністра оборони України від 14.11.2012 року № 753 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту та затвердження Порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України» (далі - наказ МОУ № 753) визначено права та обов`язки посадових (службових) осіб підконтрольних суб`єктів.

Відповідно до пункту 3.2 наказу МОУ № 753 керівники підконтрольних суб`єктів зобов`язані вживати невідкладних заходів щодо усунення виявлених порушень і недоліків, відшкодування збитків (шкоди), притягнення до відповідальності винних осіб та виконувати рекомендації, надані під час проведення та за результатами аудиторського завдання.

Зокрема, пунктом 3.3. наказу МОУ № 753 зазначено, що посадові (службові) особи підконтрольних суб`єктів, які не виконують законних вимог аудиторів або перешкоджають їм виконувати посадові (службові) обов`язки, притягуються до визначеної законом відповідальності.

Про такі факти керівник підрозділу Служби аудиту на підставі доповідної записки керівника аудиторської групи письмово інформує відповідний орган військового (господарського) управління або керівника, якому підпорядковується підконтрольний суб`єкт, для призначення службового (адміністративного) розслідування, застосування заходів впливу та притягнення винних осіб до відповідальності.

Оскільки, військова частина НОМЕР_2 перебуває в безпосередньому підпорядковані командування військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » командувачем оперативного командування було виконано вимоги наказу МОУ № 753 за результатами рекомендацій аудиторського звіту щодо усунення недоліків, та притягнення до відповідальності винних у незаконному списанні ПММ посадових осіб, в даному випадку Позивача.

Таким чином, помилковим є посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем порушено порядок притягнення до матеріальної відповідальності у зв`язку із непроведенням розслідування, позаяк, як зазначалося, у даному випадку таке розслідування не проводиться у зв`язку із наявністю відповідних висновків аудиту.

Щодо суті виявлених перевіркою збитків, колегія суддів зазначає таке.

Так, згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує кожного військовослужбовця знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно (стаття 11).

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Положеннями статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально - психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Обов`язки які позивач повинен виконувати за посадою визначені ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України: організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік.

Пунктом 6 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 04.06.2000 року № 1225 визначено, що облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.

Порушення військовослужбовцем порядку обліку і збереження військового майна (ПММ), і як наслідок незаконного списання ПММ, яке було виявлено за результатами аудиторського звіту проведеного Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту за період з 19.02.2018 року по 26.04.2018 року є порушенням військовослужбовцем своїх (вищезгаданих) службових обов`язків і заподіяння державі матеріальних збитків, за яке згідно чинного законодавства передбачено покарання у вигляді притягнення до матеріальної відповідальності позивача, як винного у незаконному списанні ПММ.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що твердження позивача щодо незаконного його притягнення до матеріальної відповідальності слід вважати невмотивованим та безпідставним, оскільки збитки були виявлені аудиторським звітом, а також підтверджено, що збитки виникли внаслідок недбалого виконання службових обов`язків та порушення норм Статутів Збройних Сил України і інших нормативно-правових актів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України) викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України) підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331

Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України) задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним, скасування пункту наказу та стягнення коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 07.02.2019 року.