Справа № 161/17596/18
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/8/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БУПП у Волинській області рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. З наведених підстав просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 20.10. 2018 року серії ВР№018334.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд позов задовольнити із вказаних підстав.

На підставі п.1 ч. 3 ст. 205 КАС України суд ухвалив розглянути справу у відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання не зявився надав суду відзив на позовну заяву. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату час, і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 20.10.2018 року поліцейським ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.10.2018 року серії ВР №018334, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1 о 08 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом марки ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, проїхав перехрестя вул. Перемоги-вул. Грибоєдова на заборонений сигнал світлофора, чим вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.122 КУпАП, за яке накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

За порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України передбачена адміністративна відповідальність за ст.122. ч.2 КУпАП: накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач факт вчинення ним адміністративного правопорушення заперечив.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення від 20.10.2018 року серії ВР №018334, позивач порушив вимоги п.п. «ґ» п.8.7.3 ПДР.

Відповідно до п.п. «ґ» п.8.7.3 ПДР жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні за інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Наданий відповідачем відеозапис, здійснений зі службової машини співробітника УПП дійсно вказує на переїзд позивачем перехрестя машиною, якою керував позивач на жовтий сигнал світлофора на третій-четверті секунді після ввімкнення жовтого сигнала світлофора в режимі моргання, який був розташований перед транспортним засобом, якою керували співробітники УПП та який знаходився перпендикулярно напрямку руху позивача.

Разом з тим, за приписами п.8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.10 ПДР, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

При цьому, за п.8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З наданого суду запису не можна однозначно прийти до висновку про сигнал, який вказував світлофор по напряму руху позивача, чи була можливість у позивача зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів, наявності необхідності застосування екстреного гальмування.

Таким чином, наданий суду відеозапис не вказує на те, що дане джерело доказування може бути використане як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, однозначно не вказує на наявність факту його вчинення, а тому відсутність належного відеозапису факту вчинення правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити факт наявності правопорушення як такого та правомірності дій відповідача під час винесення постанови.

Будь-яких спростувань вищенаведених обставин відповідач суду не надав.

Представник відповідача жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що останній допустив порушення п.п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху, суду не надав, а отже позивача було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Статтею 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкціїї з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, (затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395) (далі - Інструкція) передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу; поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки; після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

В даному випадку судом не здобуто доказів того, що відповідач під час складення оскаржуваної постанови роз'яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами не доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що слід скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи встановлено, що копія постанови ОСОБА_4 була отримана 29.10.2018 року. З позовом до суду останній звернувся 05.11.2018 року. Тому суд вважає, що пропущений позивачем строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду підлягає поновленню.

Керуючись статтею 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №4 УПП у Волинській області рядового поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.10. 2018 року серії ВР №018334 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідачем у справі є інспектор роти № 4 БУПП у Волинській області рядовий поліції ОСОБА_2, службова адреса м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Повне судове рішення складено, підписано та проголошено 01 лютого 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5