Справа № 1540/3476/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3476/18

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Кравченка К.В., Єщенка О.В.

за участю секретаря Сінчі А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства імені Калініна на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Відкритого акціонерного товариства імені Калініна про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Відкрите акціонерне товариство імені Калініна (далі позивач, ВАТ) звернулося з даним позовом до суду та просило суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства імені Калініна заборгованість у загальному розмірі 145075 грн 63 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про наявність у Відкритого акціонерного товариства імені Калініна заборгованості у загальному розмірі 145075 грн 63 коп., з яких 138430 грн 83 коп. - адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році, 6644 грн 80 коп. - пеня за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 10 вересня 2018 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позов судом зазначено, що всупереч вимогам статей 19, 20 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон № 875-XІI) ВАТ не забезпечило працевлаштування інвалідів та не сплатило за це адміністративно-господарські санкції та пеню.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ВАТ звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідачем вжито всі належні заходи щодо працевлаштування інвалідів, що виключає підстави для застосування санкцій, передбачених статтею 20 Закону № 875-XІI.

У відзиві на зазначену апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідач не вжив всіх необхідних заходів, визначених законом щодо працевлаштування особи з інвалідністю..

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства імені Калініна підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017р., поданого Відкритим акціонерним товариством імені Калініна 13.02.2018р. до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Товариством самостійно визначено середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу у кількості 94 особи.

Також, у вказаному Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017р. кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" Відкритим акціонерним товариством імені Калініна самостійно визначено - 4 особи.

Згідно зі ст. 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 №875-XII (далі - Закон №875-XII), інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.

Положеннями ст.18 Закону №875-XII визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону №875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 20 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI, роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Пунктом 2.1 Порядку надання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316 (далі - Порядок №316) встановлено, що інформація за даною формою подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії (й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З наведених норм слідує, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів у разі вчинення передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на працевлаштування інвалідів, а саме - розроблення необхідних заходів по створенню робочих місць для інвалідів, інформування відповідні установи про вакантні посади для інвалідів, проте не працевлаштувало інвалідів з незалежних від нього причин, у зв'язку з відсутністю інвалідів, відмовою інваліда від працевлаштування на підприємстві та бездіяльністю державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач протягом 2017 року звертався до Тарутинського районного центру зайнятості про попит на робочу силу з інформацією з відображенням відомостей про вільні робочі місця, створені виключно для осіб з інвалідністю у кількості чотирьох осіб.

Так, підприємство подавало звіти форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу" упродовж 2017 року, що свідчить про те, що відповідач інформував центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями.

Ці обставини підтверджується копією листа Тарутинського районного центру зайнятості вих. №539/17/02 від 06.11.2018 року, згідно з яким на обліку у Тарутинському районному центрі зайнятості не перебували особи з інвалідністю і відповідно до ВАТ ім. Калініна для працевлаштування не направлялись.

Отже, вказане підтверджує те, що відповідачем були виконані вимоги Закону № 875 щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, доказів того, що підприємство не створило робочі місця для інвалідів, відмовляло інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано.

При цьому, причини відсутності працевлаштування інвалідів на заявлену вакансію не залежали від самого роботодавця, тому в його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування, відтак, оскільки у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

Така позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 14.02.2018 у справі № 820/2124/16, від 12.07.2018 у справі №820/2371/16, від 31.10.2018 у справі №812/1136/18.

Також, позивачем по справі не надано жодних доказів того, що ВАТ протягом 2017 року відмовляло в прийнятті на роботу осіб з інвалідністю чи не звітувало перед центром зайнятості.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про вжиття відповідачем заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення, яке є підставою для застосування до нього штрафних санкцій, визначених статтею 20 Закону № 875-XІI.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, у відповідності до ст. 317 КАС України, оскаржене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з бюджетних асигнувань Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на користь Відкритого акціонерного товариства імені Калініна понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3264 (три тисячі двісті шістдесят чотири) грн 20 коп. сплата яких підтверджується платіжним дорученням №1857828 від 02 листопада 2018 року (а.с.39).

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства імені Калініна - задовольнити .

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року по справі №1540/3476/18 - скасувати та прийняти нову постанову суду.

У задоволенні позовних вимог Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Відкритого акціонерного товариства імені Калініна про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів ( ) на користь Відкритого акціонерного товариства імені Калініна () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3264 (три тисячі двісті шістдесят чотири) грн 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення складено та підписано 08.02.2019 року.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: К.В. Кравченко