Справа № 804/12546/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2019 року

м. Київ

справа №804/12546/13-а

касаційне провадження №К/9901/8895/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2014 (суддя Турова О.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 (головуючий суддя - Ясенова Т.І., судді: Головко О.В., Суховаров А.В.) у справі № 804/12546/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» звернулось до суду з адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.09.2013 № та від 13.09.2013 № .

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 27.05.2014 адміністративний позов задовольнив.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11.06.2015 залишив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2014 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (правонаступник Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області) оскаржила їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2014, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (правонаступник Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області) посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях).

Зокрема, наголошує, що позивачем завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (значення рядка 24 декларації), на 1998807,00 грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, на 27545,00 грн.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» з питання визначення правомірності формування залишку від'ємного значення та повноти декларування податкових зобов'язань у декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року, результати якої оформлено актом від 20.08.2013 № 339/2204/33275946.

За її наслідками відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог пункту 200.1, підпунктів «а», «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на неправомірне включення до рядка 24 декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року залишку від'ємного значення грудня 2012 року в розмірі 1998807,00 грн., податкова декларація за який рішенням органу доходів і зборів, оформленим листом від 18.01.2013 № 1549/10/18.2-15, не визнана як податкова звітність, а також неврахування при формуванні показників податкової звітності за охоплений перевіркою період висновків актів перевірок від 20.03.2013 № 1208/15-3/33275946, від 21.05.2013 № 2116/15-3/33275946, від 19.06.2013 № 2391/15-3/33275946 та прийнятих на їх підставі податкових повідомлень-рішень, згідно з якими Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» зменшено суму бюджетного відшкодування та зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість.

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.09.2013 № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 27545,00 грн. за основним платежем та 13772,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також від 13.09.2013 № , згідно з яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 1998807,00 грн.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

У справі, що розглядається, судами з'ясовано, що відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року позивачем задекларовано позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в розмірі 27545,00 грн. (рядок 18), залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, в сумі 1998807,00 грн. (рядок 21), залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, в розмірі 1971262,00грн. (рядок 22) та залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, в сумі 1971262,00 грн. (рядок 24).

Згідно з поданою платником довідкою про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, періодом виникнення суми залишку від'ємного значення в розмірі 1998807,00 грн. є грудень 2012 року.

Водночас з'ясовано, що податкова декларація Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» з податку на додану вартість за грудень 2012 року рішенням органу доходів і зборів, оформленим листом від 18.01.2013 № 1549/10/18.2-15, не визнана як податкова звітність.

Утім, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 у справі № 804/5617/13-а назване рішення скасовано та зобов'язано Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийняти податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» з податку на додану вартість за грудень 2012 року з додатками датою її фактичного отримання, а саме 14.01.2013, і відобразити показники цієї декларації в електронних базах даних податкової звітності, в тому числі в картці особового рахунку позивача.

Згідно з частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи в попередніх судових інстанціях) постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи в попередніх судових інстанціях) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За загальним правилом акт індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень скасовується судом з моменту його прийняття. Наведене означає, що вказане рішення органу доходів і зборів про невизнання податкової декларації позивача за грудень 2012 року податковою звітністю не створює будь-яких правових наслідків.

Щодо доводів відповідача про обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» відобразити суму зменшення залишку від'ємного значення з податку на додану вартість на підставі раніше прийнятих податкових повідомлень-рішень у рядку 21.3 декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року зі знаком «-», то слід зазначити, що за правилами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Посилання в цій нормі на «грошове зобов'язання» не перешкоджає поширенню наведеного правила на від'ємне значення об'єкта оподаткування. Адже системний аналіз пунктів 200.1 - 200.3 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави вважати, що від'ємне значення та позитивне значення податку на додану вартість мають тотожну правову природу, позаяк являють собою від'ємний або позитивний результат однієї й тієї ж самої формули - різницю між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом.

У свою чергу, принцип рівності оподаткування не дозволяє тлумачити положення пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) як такі, що розрізняють результат обчисленого податку в залежності від позитивної або від'ємної суми. Інше розуміння зазначеної норми не було б об'єктивним.

Таким чином, правила узгодження грошового зобов'язання застосовуються як при нарахуванні контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням позитивного значення грошового зобов'язання, так і при зменшенні ним від'ємного значення об'єкта оподаткування за податковим повідомленням-рішенням. При цьому до дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про оскарження податкового повідомлення-рішення у платника відсутній обов'язок враховувати таке рішення при формуванні даних податкового обліку.

Як з'ясовано судами, податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі актів перевірок від 20.03.2013 № 1208/15-3/33275946, від 21.05.2013 № 2116/15-3/33275946, від 19.06.2013 № 2391/15-3/33275946, оскаржено Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» у судовому порядку у встановлені Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строки, а відтак зменшені згідно з ними суми були неузгодженими та не підлягали врахуванню позивачем при формуванні показників податкової звітності.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 у справі № 804/12546/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк