Справа № 743/67/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/67/19 Суддя (судді) першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Самолюка В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, -

В С Т А Н О В И В :

16 січня 2019 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про продовження строку затримання останнього на шість місяців з метою забезпечення передачі його відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а саме до 21.07.2019 року.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2019 року позов задоволено частково.

Продовжено строк затримання громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на шість місяців, а саме до 16.07.2019 року.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач взагалі не вказує на таку основну підставу для продовження строку тримання як відсутність співпраці з боку іноземця, а також порушує вимоги Інструкції № 353/271/150 в частині направлення індивідуальних запитів з кольоровими фотокартками, оскільки такі запити направлені суцільним списком та ідентифікацію провести неможливо.

Також апелянт зазначає, що реєстри поштових віправлень не свідчать про вручення листів зазначеним адресатам.

Апелянт ставить під сумнів твердження позивача про ігнорування отриманих запитів як посольством, так і Департаментом консульської служби МЗС України.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 08.02.2019 р. за вх. № 4925, в якому позивач зазначає, що матеріалами справи підтверджується направлення запиту вперше щодо відповідача у повній відповідності з Інструкцією № 353/271/150.

В частині твердження апелянта про відсутність доказів отримання адресатами відправлених листів, позивач зауважує, що не може відповідати за отримання відправлених листів, оскільки ці дії від позивача не залежать.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, особу, що з`явилась, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , 20 липня 2018 року незаконно, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 208 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Гута» ВІПС «Княгиня», однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 21 липня 2018 року в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був прийнятий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2018 року відповідача було затримано з метою забезпечення передачі його відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати 6 місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

24 липня 2018 р. Чопським прикордонним загоном поштовим відправленням направлено надзвичайному та повноважному послу В`єтнаму в Україні лист від 22.07.2018 р. за № 81/973, яким повідомлялося про затримання, в тому числі, відповідача з інформацією, необхідною для реадмісії: місце утримання затриманих, контакти для організації співбесіди з громадянами його країни (а. с. 8 10).

Факт направлення підтверджується реєстром поштових відправлень зі штампом відділення поштового зв`язку, в якому зазначено номер вказаного листа та проставлено підпис уповноваженої особи про його прийняття (а. с. 11).

Також колегією суддів, всупереч доводів апелянта, вбачається, що ксерокопія запиту містить фотокартку відповідача та всі відомості, що знаходяться у розпорядженні адресанта відносно нього, а до листа долучено 12 анкет.

Відтак доводи відповідача про недоведеність вказаного факту спростовуються матеріалами справи.

Також матеріали справи свідчать, що відповідачем 12.10.2018 р. сформовано лист № 81/1683, адресований ДМС України (а. с. 12).

Повторний запит до надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні було направлено 29.08.2018 р. (а. с. 13 14).

Доказів отримання відповіді на вказані запити матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч. ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію. Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 3 вересня 2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів україни та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25 вересня 2007 року у місті Нью - Йорк.

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

У відповідності до ст. 4 Угоди запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації.

Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати.

Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

У відповідності до Р. ІV Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2015 р. № 158, у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), у встановленому законодавством порядку.

Крім осіб, зазначених у пункті 1 цього розділу, у ПТПІ також розміщуються іноземці та особи без громадянства, які прийняті від договірної держави в порядку реадмісії та не мають документів на право перебування на території України, до моменту їх реадмісії до іншої договірної держави або примусового видворення в установленому законодавством порядку.

Як свідчать матеріали справи, запитуючою стороною двічі направлялися запити до надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні, всупереч твердженню апелянта.

При цьому, колегією суддів в розумінні ст. 73 КАС України не беруться до уваги в якості належних докази, що не містять інформації щодо направлення виготовлених документів адресатам, оскільки без належного доказування в цій частині такі докази не містять інформації щодо предмета доказування неможливості забезпечення реадмісії особи.

Втім, докази, що беруться колегією суддів до уваги, є достатніми для висновку про те, що на час звернення позивача з відповідним позовом ним вживаються активні дії для забезпечення реадмісії особи та таке забезпечення потребує додаткового часу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в силу приписів ст. 4 Угоди саме на запитувану договірну Сторону покладено обов`язок робити усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною.

Щодо доводів апелянта щодо незазначення позивачем про відсутність співпраці з боку іноземця, колегія суддів зауважує, що згідно ч. 1 ст. 1 Угоди відповідно до положень цієї Угоди та на запит однієї Договірної Сторони, інша Договірна Сторона здійснює реадмісію осіб, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в`їзду чи перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, далі - осіб, які підлягають реадмісії.

З вказаної статті випливає, що реадмісію повинна здійснити Соціалістична Республіка В`єтнам, на відповідача ж покладено обов`язок щодо її забезпечення.

Відтак, на думку колегії суддів, навіть за умови сприяння відповідача щодо ідентифікації, при проведенні процедури реадмісії відсутність дій з боку запитуваної сторони у вигляді приймання від України відповідача сама по собі не може свідчити про порушення позивачем права на свободу та особисту недоторканність відповідача.

Визначальним при розгляді даної справи є встановлення активних дій з боку позивача для забезпечення реадмісії з метою уникнення безпідставного обмеження совободи особи.

З огляду на те, що такі дії підтверджуються матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Крім того, колегією суддів перевірені доводи представника апелянта щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду та встановлено, що командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 поклав виконання обов`язків на ОСОБА_3 підписанта позовної заяви. Відтак вказані доводи є необґрунтованими.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію залишити без задоволення.
Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 11.02.2019 р.)