Справа № 318/2775/18
Суддя: Васильченко В. В.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 318/2775/18
Номер провадження №2-а/318/3/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2019 року м. Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Васильченка В.В., при секретарі Крук О.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до поліцейського в.2 р.2 б.2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Мороза Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції Запорізької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 652682, яка винесена 30.11.2018 р. поліцейським в.2 р.2 б.2 р. Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України капралом поліції Морозом О.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування вимог зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 652682, яка винесена 30.11.2018 р., зазначено, що поліцейським в.2 р.2 б.2 р. Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України капралом поліції Морозом О.А. на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 30.11.2018 р. о 10-32 в м. Запоріжжі, Комунарський р-н, вул. Космічна 144 водій ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.3.4 «Зупинка зоборонена», тим самим не виконав вимоги цього знаку, чим порушив п.п. 0.4.6 ПДР». За фактичних обставин справи ОСОБА_1, 30.11.2018 р. під час керування транспортним засобом - вантажним автомобілем DAF, номерний знак НОМЕР_1, п/п НОМЕР_2 по вул. Космічній в м. Запоріжжя, виявив технічну несправність - вийшла з ладу коробка зчеплення, внаслідок чого подальший рух вантажного автомобіля був неможливий, так як він не міг переключати швидкості, рухатись транспортним засобом. Відповідно до положень пп. Д п.2.3 ПДР України,- водій зобов'язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Відповідно до положень п. 15.14 ПДР України,- у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил. Саме на виконання зазначених вимог ПДР України, щоб не створювати небезпеку для руху, ОСОБА_1 здійснив вимушену зупинку транспортного засобу в зоні дії знака 3.34, виконавши вимоги п.15.14 ПДР (включив аварійну сигналізацію та встановивши знак аварійної зупинки). Дана обставина підтверджується фотографуванням, здійсненим ОСОБА_1 в місті вимушеної зупинки. ОСОБА_1 почав усувати технічну несправність, коли до нього підійшов відповідач та склав вищезазначену постанову. Пояснення ОСОБА_1 про причину вимушеної зупинки, що він не може за технічних причин рухатися з місця вимушеної зупинки, про свою незгоду з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідач до уваги не взяв та на місці вимушеної зупинки склав постанову про адміністративне правопорушення. В подальшому позивачу ОСОБА_1 з боку ТОВ «ТК САН», була надана технічна допомога з буксирування транспортного засобу та в проведенні його ремонту.

Ухвалою суду від 11.12.2018 р. відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Відповідач ухвалу про відкриття провадження по справі, позов з додатками отримав 17.12.2018 р., відзиву не позовну заяву у встановлений судом строк не надав.

Ухвалою суду від 10.01.2019 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції Запорізької області.

В судове засідання позивач не з'явився, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача 2600 грн. витрат за надання юридичної допомоги.

Відповідач до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, на адресу суду повернулась розписка про отримання поштового відправлення 21.01.2019 р.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, заперечень, пояснень суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З матеріалів справи, вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 652682 від 30.11.2018, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні порушення, а також на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн. (а.с. 8).

ОСОБА_1 30.11.2018 р. під час керування транспортним засобом - вантажним автомобілем DAF номерний знак НОМЕР_1, п/п НОМЕР_2 по вул. Космічній в м.Запоріжжя, виявив технічну несправність - вийшла з ладу коробка зчеплення, внаслідок чого подальший рух вантажного автомобіля був неможливий, так як він не міг переключати швидкості, рухатись транспортним засобом, даний факт підтверджується наданою позивачем довідкою ТОВ «ТК САН». В довідці зазначено, що технікою ТОВ «ТК САН» здійснено буксирування автомобіля ДАФ НОМЕР_1 у зв'язку з неможливістю самостійного пересування внаслідок виходу з ладу зчеплення, була надана технічна допомога у проведенні ремонту заміни диска зчеплення і вичавного підшипника (а.с. 12).

Відповідно до положень п.1.10 ПДР України, - небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об'єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до положень пп. Д п.2.3 ПДР України,- водій зобов*язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до положень п. 15.14 ПДР України,- у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Відповідно до положень п. 9.9 ПДР України,- аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:

а) у разі вимушеної зупинки на дорозі;

б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар;

в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами;

г) на механічному транспортному засобі, що буксирується;

ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком "Діти", що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки;

д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі;

е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до положень п. 9.10 ПДР України, - разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі:

а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Відповідно до положень п. 9.11 ПДР України, - якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар:

а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 ("в", "г", "ґ") цих Правил;

б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті "б" пункту 9.10 цих Правил.

З матеріалів справи вбачається, що саме на виконання зазначених вимог ПДР України, щоб не створювати небезпеку для руху, ОСОБА_1 здійснив вимушену зупинку транспортного засобу в зоні дії знака 3.34, виконавши вимоги п.15.14 ПДР (включив аварійну сигналізацію та встановивши знак аварійної зупинки). Дана обставина підтверджується фотографуванням, здійсненим ОСОБА_1 в місті вимушеної зупинки (а.с. 9-11 ).

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 283 КУпАП зокрема визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2,5 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції).

Відповідно до п. 10 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, при винесенні постанови посправі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема: у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка винесла постанову» -прізвище, ім'я, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень); у графі «установив» - число, місяць, рік, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини і суть правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи; у графі «ураховуючи, що гр-нин(ка)» - прізвище та ініціали правопорушника; у графі «постановив» - уповноважена посадова особа органу поліції з урахуванням та зазначенням обставин, що пом'якшують (стаття 34КУпАП) чи обтяжують (стаття 35КУпАП) відповідальність за адміністративне правопорушення, зазначає прийняте у справі рішення.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст. ст.278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб'єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Відповідачем всупереч вказаному вище на спростування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів, а тому така постанова не може вважатись обґрунтованою.

Таким чином, відповідач як суб'єкт владних повноважень належним чином не виконав свій обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та відповідно не довів наявність у діях останньої складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.Презумпція вини встановлена вищезазначеною статтею, покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок довести правомірність своїх дій. Зважаючи на те, що відповідач у судове засідання не з'явився, своїх заперечень не надав, а повідомлені позивачем обставини, не викликають обгрунтованого сумніву, суд вважає заявлені ОСОБА_1 вимоги обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Як вбачається з акту здачі-приймання виконаних робіт та надання правової допомоги від 04.01.2019 р. сторони (замовник ОСОБА_1, адвокат Гардер О.Г.) визначили ціну виконаних робіт у розмірі 2600 грн. Розмір даної винагороди сплачено позивачем, що підтверджується копією квитанції № 0.0..1 від 04.01.2019 р.

Згідно приписів ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За результатами аналізу наведених положень КАС України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", слід вважати, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2600 (шість) грн. витрат на оплату послуг адвоката Гардера О.Г. як співмірну суму за надані послуги, які маються в матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4, 8, 11, 94, 134, 159, 160-163, 171, 246, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського в.2 р.2 б.2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Мороза Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції Запорізької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії БР № 652582 від 30.11.2018 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1за ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути з поліцейського в.2 р.2 б.2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Мороза Олександра Анатолійовича на користь ОСОБА_1 2 600 (дві тисячі шістсот) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15.5 Розділу XII Перехідних положень КАС України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Постанову складено 11.02.2019 року.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - поліцейський в.2 р.2 б.2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Мороз Олександр Анатолійович, адреса за місцем служби: 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 96.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції Запорізької області, місце знаходження: 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 96.

Суддя В.В. Васильченко