Справа № 280/5316/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 лютого 2019 року Справа № 280/5316/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (69002, АДРЕСА_1, код РНОКПП НОМЕР_1)

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, )

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату заборгованості ОСОБА_1 по пенсії, призначеній відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 18 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

За вимогами статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином останній день розгляду справи є 16 лютого 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач в своїй позовній заяві зазначає, що він з 01 квітня 2008 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та одержує пенсію за вислугу років, яка призначена мені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-IV. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року по справі № 808/1614/18 позовні вимоги Позивача задоволено повністю. Зобовязано Відповідача здійснити перерахунок та виплату заборгованості Позивачу по пенсії, призначеній відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року. На виконання даного рішення Відповідачем було проведено перерахунок пенсії Позивача. Однак, на думку Позивача, відповідачем безпідставно та невірно прораховано розмір його пенсійної виплати у звязку з тим, що, при розрахунку підвищення передбаченого Постановою КМУ №103 від 21 лютого 2018 року встановлено обмеження максимальної пенсійної виплати (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), хоча це обмеження на Позивача взагалі не поширюється.

03 січня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначає, що станом на 01 жовтня 2011 року та станом на 01 січня 2016 року розмір пенсії позивача не досягав максимального та не обмежувався. Вимоги щодо обмеження максимального розміру пенсії зазначено в Прикінцевих та Перехідних положенням Закону №3668 та Закону №911 і застосовуються на момент набрання чинності даним законами. В подальшому, в разі перевищення максимального встановленого розміру пенсії застосовується передбачене законодавством обмеження. Оскільки перевищення максимально встановленого розміру пенсії досягнуто позивачем з 01 січня 2018 року, до нього правомірно застосовано обмеження, передбачене частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з 01 квітня 2008 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та одержую пенсію за вислугу років, яка призначена мені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-IV.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року по справі № 808/1614/18 у жовтні 2018 року Позивач звернувся до Відповідача, як до компетентного органу, з заявою у якій прохав здійснити йому перерахунок та виплату заборгованості по пенсії, призначеній відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року.

На вищевказаний запит відповідачем надано відповідь від 25 жовтня 2018 року № 2138/Д-9 в якій зазначено, що Позивачу проведено перерахунок пенсії. Однак відповідачем при розрахунку підвищення передбаченого Постановою КМУ №103 від 21 лютого 2018 року встановлено обмеження максимальної пенсійної виплати (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Позивач не погодившись з такими діями відповідача, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 та частини 3 статті 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 визначив, що: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку… Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.»

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Починаючи з січня 2018 року, на виконання відповідної Постанови КМУ на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшла довідка від компетентного органу про розмір грошового забезпечення військовослужбовців за аналогічною посадою, яку Позивач займав на день звільнення, тобто оновлена довідка з урахуванням збільшених розмірів складових грошового забезпечення, зокрема посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років.

На виконання наданої вказаної оновленої довідки Позивачу було проведено перерахунок його пенсії з урахуванням збільшеного розміру посадового окладу, але всупереч вимогам законодавства зменшено основний розмір моєї пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення (з 01 січня 2018 року), що, в свою чергу, призвело до зменшення розміру моєї пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року по справі № 808/1614/18 порушене Відповідачем вищевказане право Позивача було відновлено. Дане рішення суду вступило в законну силу, а таким чином відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В той же час, пунктом 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08 липня 2011 року передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом, тобто до мене.

Крім того, пунктом 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911VIII від 24 грудня 2015 року визначено, що дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.

Таким чином, суд, беручи до уваги те, що пенсія Позивачу була призначена 01 квітня 2008 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», приходить до висновку, що застосування відповідачем обмеження граничного розміру пенсії Позивача є неправомірним.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, п.72, від 19 червня 2012 року).

Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Крім того, відповідно до частиною 3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як роз'яснено в пункті 2 постанови Пленуму Верховною Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2004 від 17 березня 2004 року, №20-рп/2004 від 01 грудня 2004 року, №8-рп/99 від 06 липня 1999 року, №5-рп/2002 від 20 березня 2002 року, №20-рп/2004 від 01 грудня 2004 року).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем було безпідставно обмежено пенсію Позивача максимальним розміром.

Щодо строку з якого має бути перерахована пенсія, суд розяснює наступне.

Положеннями частини 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з баченням Позивача про те, що перерахунок має бути проведено з 01 січня 2018 року, а саме з дати, яка була визначена Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року по справі № 808/1614/18, оскільки Відповідачем було порушено право Позивача в ході виконання даного рішення.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій, у зв'язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 242-246, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) здійснити перерахунок та виплату заборгованості ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) по пенсії, призначеній відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 07 лютого 2019 року.

Суддя Д. В. Татаринов