Справа № 240/4757/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м.Житомир

справа № 240/4757/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Демчук О.М.,

за участю:

позивач - не з"явився;

представника позивача - Дубка С.М. (за довіреністю від 21.11.2018 за реєстровим №3103);

представника відповідача - Мартинюка Я.Ю. (за довіреністю від 02.01.2019),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за речове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно;

- зобов"язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна, відповідно до норм забезпечення по 01.12.2017 (день виключення зі списків особового складу);

- зобов"язати військову частину НОМЕР_1 видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, щодо сум належної грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Одночасно в прохальній частині позовної заяви просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в даній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходиться на речовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 . 01 грудня 2017 року його було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Проте, при звільненні з військової служби позивачу не було виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, що підлягає видачі, чим порушено ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанову Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" від 16.03.2016 №178.

Зазначає, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача ним не було реалізовано право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 06.11.2018 оголошена перерва у судовому засіданні до 22.11.2018 у зв"язку із витребуванням у відповідача додаткових доказів по справі.

Відповідно до довідки від 22.11.2018 розгляд справи відкладено на 27.11.2018, у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 27.11.2018 оголошена перерва до 05.12.2018, у зв"язку із закінченням робочого часу.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 05.12.2018 оголошена перерва до 17.01.2019, у зв"язку з направленням запиту до Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою від 17.01.2019 розгляд справи відкладено на 25.01.2019, у зв"язку із задоволенням заяви позивача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 25.01.2019 позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначає, що позивач звертався до військової частини НОМЕР_2 , з якої його звільнено, однак отримав листа від 08.08.2018 №927, в якому зазначено, що військова частина НОМЕР_2 не має власної речової служби та перебуває на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Також пояснив, що у серпні 2018 року, позивач звернувся із відповідною заявою до командира військової частини НОМЕР_1 однак, станом на момент звернення до суду, не отримав грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та довідку-розрахунок.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 01.11.2018 (за вх.№21601/18) та просив у задоволенні позову відмовити.

Зазначив, що ч.1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на яку посилається позивач, регулює виключно забезпечення військовослужбовців, і жодним чином не стосується звільнених осіб, які перебувають в запасі або у відставці, на момент звернення позивач вже не мав статусу військовослужбовця.

Положення п.3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178) грошової компенсації на позивача також не розповсюджується.

Окрім того, позивач не звертався до військової частини НОМЕР_1 із відповідним рапортом щодо виплати грошової компенсації на момент проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 згідно з вимогами п.4 Порядку №178.

На думку представника відповідача, оскільки позивача звільнено з військової служби, виключено зі списків військової частини та розраховано з усіх видів забезпечення та претензій до командира військової частини у ОСОБА_1 на момент звільнення не було, тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу начальника 20 Центру ремонту засобів зв"язку та радіотехнічного забезпечення (по особовому складу) від 29.11.2017 №19-РС старшого солдата ОСОБА_1 , водія кранівника відділення технічного забезпечення взводу матеріально-технічного забезпечення звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) на підставі пп.«ї» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (а.с.15).

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №299 від 01.12.2017 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 01.12.2017 (а.с. 16-17).

У липні 2018 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та видачу довідки про вартість речового майна, що належить йому до видачі (а.с.13).

Зазначена заява була надіслана позивачем на адресу військової частини НОМЕР_2 засобами поштового зв"язку 11 липня 2018 року (а.с.14).

Листом від 08.08.2018 №927 військова частина НОМЕР_2 повідомила ОСОБА_1 , що військова частина НОМЕР_2 не має власної речової служби та знаходиться на забезпеченні у речовій службі військової частини НОМЕР_1 . Для вирішення питання щодо грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а також отримання довідки про вартість речового майна запропоновано звернутися до військової частини НОМЕР_1 (а.с.12).

Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 21.08.2018, в якій просив виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно та надати довідку за встановленою формою про вартість речового майно, що належить до видачі (а.с.30).

Листом від 30.08.2018 №350/249/686 військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 , що відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 грошова компенсація виплачується саме військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна (а не звільненням з лав Збройних Сил України). Згідно з п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх рапортом на підставі наказу командира військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Рапорт щодо виплати грошової компенсації від позивача на адресу військової частини НОМЕР_1 на момент проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 не надходив.

Також повідомлено, що згідно зі ст.2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 №1459-ІІІ з 11 березня 2000 року призупинено дію частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна (а.с.31).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінет Міністрів України постановою від 16 березня 2016 року №178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).

Згідно з пунктами 2 та 3 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку №178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби (далі - Положення № 1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що положеннями Порядку №178 передбачено, що грошова компенсація виплачується за місцем проходження військової служби, а саме на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якій проходив службу військовослужбовець.

Судом для з"ясування усіх обставин справи направлено запит до військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач проходив військову службу, щодо того чи уповноважена Військова частина НОМЕР_2 самостійно здійснювати нарахування та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовцям, які перебували/перебувають на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 (а.с.82).

Відповідно до змісту листа від 02.01.2019 (вх.№56/19"д"), надісланого військовою частиною НОМЕР_2 у відповідь на вказаний запит, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Військова частина НОМЕР_2 перебуває на забезпеченні у речовій службі військової частини НОМЕР_1 .

Також зазначено, що військова частина НОМЕР_2 не перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , але на фінансовому забезпеченні щодо речового майна військова частина НОМЕР_2 перебуває саме у військовій частині НОМЕР_1 , а отже військова частина НОМЕР_2 не уповноважена здійснювати нарахування та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовцям, які перебували/перебувають на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , вищевказану компетенцію здійснює військова частина НОМЕР_1 (а.с.84).

Представниками сторін не заперечується, що військова частина НОМЕР_2 , у якій проходив військову службу позивач, не перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , що також підтверджується листом військової частини НОМЕР_2 від 02.01.2019 вх.№56/19 "д".

Отже в питаннях управління фінансовими ресурсами військова частина НОМЕР_2 самостійно веде військове господарство.

За таких обставин суд вважає, що саме військова частина НОМЕР_2 , у якій проходив військову службу позивач має здійснювати виплату грошової компенсації за неотримане речове майно військовослужбовцям, які проходять/проходили у ній службу.

Та обставина, що військова частина НОМЕР_2 перебуває на забезпеченні у речовій службі військової частини НОМЕР_1 , не є підставою для невиконання приписів нормативно-правових актів щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно саме за місцем проходження військової служби.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач доказів в обґрунтування протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно суду не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 та, як наслідок, відмову у їх задоволенні.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Складення рішення в повному обсязі відкладалося, у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні 28.01.2019 та тимчасовою непрацездатністю головуючого судді з 29.01.2019 по 07.02.2019.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн.номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за речове майно, - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено у нарадчій кімнаті і проголошено 25 січня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Рішення складено у повному обсязі 14 лютого 2019 року