Справа № 815/3033/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3033/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності)

представника відповідача - ОСОБА_2 (по довіреності)

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_3 з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 01.03.2018 року, № від 01.03.2018 року, № від 01.03.2018 року, податкової вимоги №37174-17 від 23.03.2018 року.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що його не повідомляли про прощення боргу у відповідності до вимог Податкового кодексу України, сума прощеного боргу не повинна включати проценти, штрафи, пеню, під час проведення перевірки і складання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у відповідача були відсутні розрахунки суми боргу та докази повідомлення позивача про прощення боргу. Крім того, позивач зазначає про те, що не є додатковим благом різниця між сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти в гривні та сумою такого боргу за курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Також, позивач зазначає, що він є спадкоємцем, до якого перейшло заставлене майно за рахунок якого банк має права вимагати задоволення вимог, однак до позивача не перейшли зобовязання по кредиту та він не є отримувачем додаткового блага.

Представник відповідача в судове засідання зявився. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки позивачем отримане додаткове благо, про що внесені відомості до центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України, позивач не вірно розуміє положення п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, сума прощеного боргу є основною сумою боргу та банком повідомлено податковий орган про те, що ним додержані вимоги Податкового кодексу України щодо повідомлення кредитором платника податку про прощення боргу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Римар ОСОБА_4 та підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

ГУ ДФС в Одеській області в період з 10.01.2018 року по 23.01.2018 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_3 з питань декларування отриманих доходів від ПУАТ «ФІДОБАНК», своєчасність достовірність, повнота нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складений акт перевірки №143/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 30.01.2018 року (аркуші справи 14-17).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п. п. 49.18.4, п49.18 ст. 49, п. п. 176.1 «в» ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, тобто, не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік по строку 01.05.2017 року, п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. п. 167.1 ст. 167, п. п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, тобто, несплата податку на доходи фізичних осіб в розмірі 173247,89 грн., п. п. 1.2, п. 1.4, п. 1.5, п. п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, ст. 163, п. п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 168.4 ст. 168, п. п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України, тобто, несплата військового збору у розмірі 14437,33 грн.

На підставі виявлених порушень, ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2018 року, яким позивачу визначені податкові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 173123,87 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 73280,97 грн. (аркуш справи 19), податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2018 року, яким позивачу визначені податкові зобовязання по військовому збору в розмірі 14426,99 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3606,75 грн. (аркуш справи 18), податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2018 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 170 грн. за неподання декларації (аркуш справи 19).

Крім того, ГУ ДФС в Одеській області направлена позивачу податкова вимога №37174-17 від 23 березня 2018 року в звязку з несплатою позивачем податкового боргу (аркуш справи 20).

Позивач не погодився з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень та вимоги, а тому звернувся до суду з цим позовом.

З акту перевірки №143/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 30.01.2018 року вбачається, що за даними Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про джерела доходу та суми отриманих доходів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року ПУАТ «ФІДОБАНК» відображено нарахування та виплату доходу у 1-му кварталі 2016 року фізичній особі ОСОБА_3 у вигляді додаткового блага, а саме прощення (анулювання) основного боргу за кредитними договором у розмірі 962488,30 грн., проте позивачем податкова декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік не подана, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з отриманого доходу не сплачений.

З наданих до суду позивачем доказів вбачається, що 08.02.2007 року матір позивача отримала на своє імя кредит в іноземній валюті в розмірі 45000 доларів США в ПАТ «Ерсте Банк», в забезпечення кредитних зобовязань банку було передано в іпотеку квартиру №12 будинку №55 по вул. 40-річчя Перемоги в смт. Таїрове, Овідіопольського району Одеської області. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса про вступ у спадщину та отримав в спадщину квартиру, яка перебуває в іпотеці у банку.

Враховуючи зазначені обставини ПАТ «ФІДОБАНК» (ПАТ «Ерсте Банк») предявив вимоги до позивача, як до спадкоємця, який отримав заставлене майно на суму 50562,13 доларів США, тобто, суму заборгованості за кредитними договором.

В лютому 2016 року позивачем за акцією банку щодо сплати 30 відсотків суми боргу та списання залишку суми після цього, сплачено банку 15000 доларів США та ПАТ «ФІДОБАНК» видана позивачу довідка про відсутність заборгованості за кредитом від 02.03.2016 року.

При цьому, сума 35576,05 доларів США є сумою прощеного боргу, а тому банком подані дані про цю суму до податкового органу, еквівалент в гривнях якої становить 962488,30 грн.

В разі отримання доходу фізична особа має подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) у відповідності до ст. 179 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з положеннями п. п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи-резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

При цьому, відповідно до п. п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Крім того, у відповідності до положень п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України з доходу сплачується військовий збір в розмірі 1,5% обєкта оподаткування.

Таким чином додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням є обєктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, з цієї суми сплачується військовий збір та при отриманні такого доходу платник податку має подати податкову звітність.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Податковим органом під час перевірки не отримано будь-яких доказів, які б свідчили, що кредитором повідомлено платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та оскільки відсутність такого повідомлення тягне за собою обовязки кредитора виконати обовязки податкового агента, податковий орган за відсутності доказів виконання цих вимог не міг виносити щодо позивача оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, у податкового органу під час перевірки були відсутні дані щодо розрахунку суми прощеного боргу та дані щодо включення, або не включення в суму прощеного боргу процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), що також виключало можливість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Також, суд вважає, що в даних правовідносинах можливо застосувати положення п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідно до яких не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Суд звертає увагу, що у відповідача під час перевірки не було будь-яких даних стосовно того які саме суми включені до прощеного банком боргу та виходячи з якого курсу іноземної валюти банком розрахована сума боргу в національній валюті.

Судом ухвалою про витребування доказів були витребувані документи від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» щодо повідомлення позивача про прощення боргу та розрахунку сум боргу, однак протягом всього розгляду справи та станом на час прийняття рішення по цій справі такі докази до суду не надійшли, а тому, з врахуванням думки сторін, суд прийняв рішення про розгляд справи на підставі наявних доказів.

Враховуючи, що обовязок доказування правомірності свого рішення покладається на субєкт владних повноважень, враховуючи не отримання відповідачем під час перевірки всіх необхідних доказів для прийняття правомірного та обґрунтованого рішення щодо визначення грошових зобовязань, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, як наслідок, враховуючи неправомірне визначення позивачу грошових зобовязань, підлягає скасуванню також і податкова вимога на суму боргу позивача.

Разом з цим, суд не погоджується з доводами позивача щодо відсутності у нього додаткового блага з підстав отримання кредиту не ним, а його матірю, оскільки позивач прийняв в спадщину майно, обтяжене заставою кредитних зобовязань, яке він фактично отримав сплативши частину боргу, а зобовязані нараховані саме позивачу, а не його матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 01.03.2018 року, № від 01.03.2018 року, № від 01.03.2018 року, податкової вимоги №37174-17 від 23.03.2018 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 01.03.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 01.03.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 01.03.2018 року.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС в Одеській області №37174-17 від 23.03.2018 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 5929,18 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 13.02.2019 року.

Суддя Л.І. Свида

.