Справа № 460/2559/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2019 року м. Рівне №460/2559/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача - адвоката Дремлюги Ю.С. (ордер серії РН-539 №9/18); представника відповідача - Голос С.М. (довіреність від 02 січня 2019 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправними та скасування припису та постанов.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі іменується - позивач) до Управління Держпраці у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати Припис про усунення виявлених порушень №РВ214/1122/АВ/П від 14.08.2018; Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ214/1122/000368/ТД-ФС від 17.09.2018, якою на позивача накладено штраф в розмірі 223380,00 грн. та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ214/1122/000369/МГ-ФС від 17.09.2018, якою на позивача накладено штраф в розмірі 74460,00 грн.

Заяви по суті справи.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказує, що відповідачем не було дотримано порядку проведення перевірки та порядку накладення штрафу. Інспекційне відвідування проводилось з 10 серпня по 14 серпня 2018 року в приміщенні позивача за адресою м. Рівне вул. Словацького 4/6. Під час обстеження ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_4 в приміщенні не було. Інспектором праці не встановлено, що це за особи (паспортні дані, рік народження, місце реєстрації проживання, та інші анкетні дані), не були взяті в них пояснення. А відтак, фіксування факту праці вказаних осіб здійснено інспектором на підставі звернень та зі слів того ж ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які начебто працюють не то у Фонді за юридичною адресою: м. Рівне вул. Словацького 4/6, не то у філії за адресою: Острозький район с. Кутянка. Позивач вказує, що звернення особи могло бути лише підставою для проведення інспекційного відвідування, а не підставою для застування штрафної санкції. Зазначає, що у відповідності до акту інспекційного відвідування установлено, що в період 2016-2018 роки укладались цивільно-правові договори, проте інспектором не встановлено з якого періоду слід вважати на його думку наявність чи то відсутність трудової функції вказаних осіб. Період інспектування 10.08.2018 по 14.08.2018 рік, а зафіксовано начебто порушень за два роки поспіль. Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю, за такими фактами та в такому періоді часу мало б досліджуватись виключно судом за заявою особи, яка виконувала роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи. Стосовно громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то висновок відповідача про допущення їх до роботи без укладання трудового договору не підтверджуються жодним документом, як то заявою про прийняття на роботу, табелюванням, інструктажем з охорони праці, тощо. Відтак, у зв'язку з відсутністю трудових відносин з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відсутнє будь-яке порушення позивачем трудового законодавства, зокрема, вимог ч.1 ст.21 та ч.3 ст.24 КЗпП України. Позивач вказує, що висновок відповідача про наявність порушень, зазначених в постанові та зафіксованих актом інспекційного відвідування, не відповідає дійсності та не є підставою для застосування фінансової санкції у вигляді штрафу. На думку інспектора позивачем не проведено виплату заробітної плати працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за виконану ними роботу. Проте з відомостей, що містяться в акті інспекційного відвідування встановлено, що в актах приймання передачі виконаних робіт не вказано фактичний об'єм робіт що виконувались даними особами. Інспектором не встановлено наявність посадової інструкції штатного розпису, посадових окладів вказаних осіб. Враховуючи викладене, оскаржувані рішення є протиправним та підлягають скасуванню.

Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що за результатами інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем вимог ч.1 ст.21 КЗпП України, не укладені трудові договори між Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального будівництва на селі, в особі голови фонду Пашковського В.Г. та директором філії Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального будівництва на селі ОСОБА_3, а також громадянином ОСОБА_4, за якими працівники зобов'язуються виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства установи, організації або уповноваженим ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, головою Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального будівництва на селі при допуску до роботи директора філії Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі ОСОБА_3 та громадянина ОСОБА_4 не оформлено наказ чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлено центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, укладенні неодноразово цивільно - правові договори Фондом з директором філії ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_4 вказують на системність виконання робіт (надання послуг) даними особами та виконання зазначених робіт на протязі тривалого часу. Позивачем порушено ч.2 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата працівникам не виплачується за виконану ними роботу. Так, Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі не проведено виплату заробітної плати працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за виконану ними роботу за період з квітня 2018 року по 13 серпня 2018 року. Враховуючи викладене, відповідач вважає спірні рішення правомірними та просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 22.11.2018.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 03.12.2018.

Ухвалою суду від 03.12.2018 заяву Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі про забезпечення адміністративного позову залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 03.12.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті 10.01.2019.

10.01.2019 розгляд справи відкладено на 31.01.2019.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 31.01.2019.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Інспектором праці Управління Держпраці у Рівненській області Біловолом О.М., на підставі наказу №735 від 09.08.2018 та направлення №680-71/09-27 від 09.08.2018 (а.с.56,57), в період з 10.08.2018 по 14.08.2018 проведено інспекційне відвідування Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі.

За результатами інспекційного відвідування складений Акт №РВ214/1122/АВ від 14.08.2018 (далі іменується - Акт інспекційного відвідування) (а.с.15-20), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

1) ч.1 ст.21 КЗпП України трудові договори не укладені між працівниками ОСОБА_3, ОСОБА_4 і Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, за якими працівники зобов'язуються виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін;

2) ч.3 ст.24 КЗпП України при допуску працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до роботи Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі не оформлено наказ чи розпорядження /трудовий договір/ про прийняття на роботу даних осіб, та не повідомлено центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

3) ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата працівникам не виплачується за виконану ними роботу. Так, Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі не проведено виплату заробітної плати працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за виконану ними роботу за період з квітня 2018 року по 13 серпня 2018 року.

20.08.2018 позивачем подано зауваження до Акту інспекційного відвідування №2/6 (а.с. 24)

За результатами перевірки 14.08.2018 Управлінням Держпраці у Рівненській області сформований Припис про усунення виявлених порушень №РВ214/1122/АВ/П, яким зобов'язано в.о. Голови Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Доброжанського О.В. у строк до 31.08.2018 усунути порушення вимог ч.1 ст.21, ч.3 ст.24 та ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" (а.с. 22-23).

Позивачем подано скаргу на Припис про усунення виявлених порушень (а.с. 25).

На підставі висновків Акта інспекційного відвідування Управлінням Держпраці в Рівненській області прийнято:

- постанову за №РВ214/1122/000368/ТД-ФС, згідно з якою на Рівненський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі за порушення вимог ч.1 ст.21 та ч.3 ст.24 КЗпП України накладено штраф у розмірі 223380,00грн. (а.с.43-44);

- постанову за №РВ214/1122/000369/ТД-ФС, згідно з якою на Рівненський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі за порушення вимог ч.1 ст.94 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" накладено штраф у розмірі 74460,00грн. (а.с.13-14).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (далі - Порядок №295).

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до підпункту другого пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Пунктами 19, 20, 21 Порядку №295 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку №295, припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень наступного дня після їх розгляду.

У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.

Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник припису залишається в об'єкта відвідування.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення встановлений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до п.2 Порядку №509, штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акту про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Згідно з п.3 Порядку №509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Пунктом 8 Порядку №509 встановлено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Крім того, за приписами п.10 Порядку №509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

В свою чергу, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Рівненської області. При цьому, суд зауважує, що службова записка головного державного інспектора сектору з питань державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю Біловола О.М. від 09.08.2018 та звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 27.07.2018 були підставою для інспекційного відвідування Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі посадовими особами Управління Держпраці в Рівненській області, а підставою для винесення постанов про накладення на позивача штрафів став акт №РВ214/1122/АВ, складений за результатами такого інспекційного відвідування.

Відповідно до частини другої статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до частини п'ятої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI, роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено уст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм встановлено, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як встановлено з наявних в матеріалах справи цивільно-правових договорів №02/2017 від 16.05.2017 та №04/2017 від 01.09.2017, укладених позивачем з ОСОБА_3 предметом є виконання роботи Директора Філії Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, що безпосередньо пов'язані з вирішенням всіх питань Філії, за винятком тих, що належать виключно до компетенції Фонду. Директор діє від імені Філії в межах, встановлених Законом та довіреністю, виданою головою Фонду та несе повну матеріальну відповідальність за свої дії та за збереження майна Філії. Директор: видає накази, розпорядження і дає вказівки з усіх питань, які відносяться до діяльності Філії; забезпечує філію необхідними ресурсами; приймає на роботу, переводить та звільнює працівників Філії встановлює оплату праці відповідно законодавства України; представляє Філію у відносинах з державними органами, підприємствами, організаціями та громадянами; має право підписувати договори, цивільно-правові договори, угоди, заявки на виконання послуг, документи первинного бухгалтерського обліку та податкової звітності в межах, наданих йому Фондом на підставі довіреності. Має право підпису документів від імені Філії. Забезпечує збереження комерційної таємниці та конфіденційної Інформації і несе за її розголошення відповідальність, передбачену чинним законодавством України. На вимогу голови Фонду залучає аудиторську перевірку річної діяльності Філії із залученням професійного аудитора, не пов'язаного майновими інтересами з Філією та Фондом. За виконану роботи виплачується винагорода у розмірі та обсязі, які визначені у акті виконаних робіт (наданих послуг). Оплата виконується не пізніше п'яти робочих днів з дня прийняття роботи актом, але не нижче мінімальної заробітної плати за місяць встановленої законодавством. Строк дії Договору №04/2017 з 01.09.2017 по 31.11.2017. За згодою сторін та відсутністю взаємних претензій договір може бути продовжено (а.с. 96, 97).

За даними Акта інспекційного відвідування, надано Довіреність від 20.02.2018 №07/18, відповідно до якої Рівненський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі в особі Пашковського В.Г., що діє на підставі статуту цією довіреністю уповноважує Директора Філії Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі ОСОБА_3 представляти інтереси Філії Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі в усіх органах державної влади та органах місцевого самоврядування, перед фізичними, юридичними особами незалежно від форм власності та підпорядкування з питань, які стосуються діяльності Філії. Для цього представнику надається право: укладати правочини у т,ч. зовнішньоекономічні договори, ціна яких не перевищує 50000 (п'ятсот тисяч) гривень та забезпечувати їх виконання; приймати та звільняти з роботи працівників Філії відповідно до Положення; видавати довіреність на вчинення дій; видавати накази, розпорядження, що обов'язкові для працівників Філії; відкривати, закривати та розпоряджатись рахунками в банках та інших фінансових установах; розпоряджатись майном (у т.ч. рухомим не рухомим), активами майновими правами та коштами Філії, з погодженням з головою Фонду; здійснювати управління Філією; вирішувати будь-які інші питання, що стосуються поточної діяльності Філії. Довіреність видана та зареєстрована у книзі реєстрації довіреностей з номером № 07/18 від 20.02.2018 без права передоручення терміном до 31.12.2018.

Також в Акті інспекційного відвідування зазначено, що з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей які належать Рівненському обласному фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі в особі голови фонду Пашковського В.Г. з одного боку і працівником ОСОБА_3 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність в якому ОСОБА_3 кваліфікується як працівник який обіймає посаду Директора філії Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі.

Як встановлено з наявних в матеріалах справи цивільно-правових договорів №03/2017 від 16.05.2017 та №05/2017 від 01.09.2017 укладених позивачем з ОСОБА_4 предметом є виконання роботи (надання послуги), зокрема приймати участь у відборі, завантаженні, транспортуванні і розвантажуванні поросят в орендовані Філією приміщення; щоденно виконувати розпорядження та накази директора Філії, безпосередньо пов'язаних з діяльністю Філії, виконувати всі роботи по догляду за поросятами. За виконану роботи виплачується винагорода у розмірі та обсязі, які визначені у акті виконаних робіт (наданих послуг). Оплата виконується не пізніше п'яти робочих днів з дня прийняття роботи актом, але не нижче мінімальної заробітної плати зп місяць встановленої законодавством. Строк дії Договору №05/2017 з 01.09.2017 по 31.11.2017. За згодою сторін та відсутністю взаємних претензій договір може бути продовжено (а.с. 98, 99).

Так, предметом укладених позивачем договорів з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізичні особи повинні були виконувати систематично певні трудові функції на підприємстві відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов'язання виконувати роботи (надавати послуги).

В договорах не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договори, укладені позивачем з фізичними особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають ознаки трудового договору.

Зазначений висновок відповідає позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17.

Згідно з частинами першою та другою статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не укладені трудові договори між працівниками ОСОБА_3, ОСОБА_4, за якими працівники зобов'язуються виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Позивачем не оформлено наказ чи розпорядження /трудовий договір/ про прийняття на роботу даних осіб, та не повідомлено центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, під час інспекційного відвідування встановлено, що протягом 2016-2018 роки позивачем укладались цивільно-правові угоди із гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 Вказана обставина сторонами не заперечується.

За даними Акта інспекційного відвідування відповідно до Звітів наданих позивачем про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів встановлено що гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 за період з 2016 по 2018 роки ЄСВ відображаються як особи, що надають послуги за цивільно - правовими договорами, а саме гр. ОСОБА_3 у листопаді та грудні 2016 року, з червня по грудень включно 2017 року, з січня по березень включно 2018 року, гр. ОСОБА_4 з червня по грудень включно 2017 року, з січня по березень включно 2018 року.

У відповідності до актів прийому-передачі виконаних робіт за цивільно-правовими договорами, предметом є процес праці, а не кінцевий результат. Виконавці систематично виконували певні трудові функції відповідно визначених видів робіт у встановлений строк, що вказує на системність виконання зазначених робіт цими людьми та виконання зазначених робіт на протязі тривалого часу.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Норму аналогічного змісту містить і Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР.

В статті 95 КзпП України зазначено, що мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що трудовий договір з ними не укладався, вони працювали на підприємстві позивача за цивільно-правовою угодою. Спочатку їм виплачувалась винагорода, однак з часом роботодавець перестав їм взагалі платити будь-які кошти. Вказані обставини також підтверджуються поясненнями наданими вказаними особами під час інспекційного відвідування (а.с.59, 60).

Таким чином, встановлено, що позивачем не проведено виплату заробітної плати працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за виконану ними роботу за період з квітня 2018 року по 13 серпня 2018 року. Позивачем під час судового розгляду справи не заперечувався факт не виплати заробітної плати ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Суд не бере до уваги покликання позивача на те, що в актах приймання передачі виконаних робіт не вказано фактичний об'єм робіт що виконувались даними особами. Натомість, якщо інспектором не встановлено наявність посадової інструкції штатного розпису, посадових окладів вказаних осіб по філії виникає запитання, то з чого ж тоді сформований фонд оплати праці для нарахування і виплати відповідно заробітної плати вказаним особам. Оскільки, як вже зазначалось судом позивачу належало укласти з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 трудові договори та оформити всі належні документи, в тому числі для виплати заробітної плати.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем - Управлінням Держпраці у Рівненській області, як суб'єктом владних повноважень, було доведено правомірність своїх дій і рішень та надано обґрунтовані доводи щодо прийняття оскаржуваних рішень відповідно до норм чинного законодавства. Доводи позивача, викладені у заявленому адміністративному позові не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (33028, місто Рівне, вулиця Словацького, 4/6; ) до Управління Держпраці у Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця Лермонтова, 7; ) про визнання протиправними та скасування припису та постанов - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 08 лютого 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.