Справа № 460/2567/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2019 року м. Рівне №460/2567/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
доДержавної установи "Городищенська виправна колонія (№96)
про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про визнання дій адміністрації Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" щодо накладення дисциплінарного стягнення на засудженого ОСОБА_4 неправомірними; визнання протиправною, незаконною та скасування постанови виконуючого обовязки начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)", підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5, про накладення стягнення на засудженого ОСОБА_4, у вигляді суворої догани від 02.08.2018; скасування запису у особовій справі про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до постанови від 02.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.08.2018 виконуючим обовязки начальника ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" ОСОБА_5 було винесено постанову про накладення стягнення на ОСОБА_4, у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошення суворої догани. Вказує про те, що винесена постанова ґрунтується на матеріалах, які не відображають істинних подій, що відбувалися, а також з грубим порушенням процедури описаної в ст.134, 135 Кримінально-виконавчого кодексу України, без врахування норм ст. 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, прав та інтересів засудженого ОСОБА_4, норм Конституції, законів України та практики Європейського суду з прав людини. Звертає увагу на те, що жодного порушення порядку та правил у сфері виконання покарань чи вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_4 не вчиняв. Разом з тим, зазначає, що засудженим жодним чином не було допущено невиконання покладених обовязків та порушення встановлених заборон для осіб, що відбувають покарання, описаних в ст.9, ст. 107 КВК України. Твердження, позиції, факти та висновки викладені у матеріалах фіксування, перевірки та прийняття рішення про накладення стягнення не мотивовані, не обґрунтовані та не підтвердженні. Також вказує про те, що було порушено право засудженого на правову допомогу. Враховуючи викладене, просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 31.10.2018 ОСОБА_4 звільнено від сплати судового збору, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28.11.2018.

Відповідачем Державною установою "Городищенська виправна колонія (№96)", у встановленні судом строки, подано відзив на позовну заяву з додатками. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що зі змісту рапорту в.о. начальника оперативного відділу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" майора внутрішньої служби ОСОБА_6 від 20.07.2018 ОСОБА_4В в ультимативній формі звернувся до нього з проханням про виконання незаконних дій, а саме, надати дозвіл використовувати термінали мобільного звязку засудженим сектору довічного позбавлення волі в камерах, де вони утримуються. Вказує про те, що своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.1 ч.1 ст.9, п.1 ч.3 та п.2 ч.4 ст.107 КВК України. Звертає увагу на те, що позивач неодноразово порушував п.2 ч.4 ст. 107 КВК України. 18.03.2013 позивачу було оголошено попередження за встановлення міжкамерного зв'язку шляхом перегукування та 04.07.2018 було вирішено на засіданні дисциплінарної комісії провести бесіду профілактичного характеру. Враховуючи викладене, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.55-78).

Ухвалою суду від 28.11.2018 підготовче провадження у справі закрито. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 19.12.2018.

19.12.2018 розгляд справи було відкладено на 21.01.2019, у зв'язку з перебуванням головуючого судді в додатковій оплачуваній відпустці за 2018 рік.

Ухвалою суду від 21.01.2019 розгляд справи було відкладено на 04.02.2019, для виклику свідка.

У судовому засіданні 04.02.2019 представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні 04.02.2019 представники відповідача надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов, зняли питання щодо виклику свідка та просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судовому засіданні 04.02.2019 було оголошено перерву до 11.02.2019, для надання додаткових доказів відповідачем.

У судовому засіданні 11.02.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово представника позивача та представників відповідача, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно рапорту виконувача обов'язків начальника оперативного відділу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" майора внутрішньої служби ОСОБА_6 вбачається, що під час проведення особистого прийому засуджених СМРБ ДПВ, засуджений ОСОБА_4, камера № 7 в ультимативній формі звернувся з проханням про виконання незаконних дій, а саме надати дозвіл використовувати термінали мобільного зв'язку засудженим вказаного сектору в камерах де вони утримуються. Вказано також про те, що своїми діями засуджений ОСОБА_4 порушив вимоги п.1 ч.1 ст.9, п.1 ч.3 та п. 2 ч.4 ст. 107 КВК України. Просить вжити крайніх заходів дисциплінарного впливу до засудженого (а.с.59).

Висновком від 30.07.2018 начальника сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі відділу із соціально-виховної та психологічної роботи Городищенської виправної колонії (№96) майора внутрішньої служби ОСОБА_7, розглянувши матеріали відносно засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 встановлено, що своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.1 ч. 1 ст.9, п. 1 ч. 3 та п. 2 ч.4 ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України. Вказано про те, що зібраними матеріалами вдалося повністю підтвердити наявність всіх ознак дисциплінарного проступку зі сторони засудженого ОСОБА_4 та факт вчинення порушення з його сторони. Даний висновок 30.07.2018 затверджено виконувачем обов'язків начальника державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" підполковником вн. сл. ОСОБА_5 (а.с.61).

Начальник сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі відділу із соціально-виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_7 звернувся з рапортом до виконувача обов'язків начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" підполковника вн.сл. ОСОБА_5 в якому клопотав перед дисциплінарною комісією колонії притягнути засудженого ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності (а.с.62).

Відповідно до розписки від 30.07.2018 ОСОБА_8 доведено (роз'яснено вимоги Кримінально-виконавчого законодавства України), що він має можливість у встановленому порядку повідомити адвоката або іншого фахівця у галузі права, про присутність на засіданні дисциплінарної комісії установи щодо доцільності застосування заходів стягнення. Зі змісту розписки вбачається, що про час (з 10 години) та місце (службовий кабінет начальника установи) засідання дисциплінарної комісії ОСОБА_4 повідомлений завчасно. Також, роз'яснено про те, що за заявою розгляд дисциплінарного проступку може бути продовжений, але не більше як на дві доби. Вказано про те, що дисциплінарна комісія призначена на 31.07.2018 на 14 год. 00 хв. (а.с.18, 64).

ОСОБА_4 звернувся з заявою до начальника ГВК -96, в якій просив перенести засідання дисциплінарної комісії на дві доби, з метою залучення адвоката. Дана заява датована 30.07.2018 (а.с.17,63).

Судом також встановлено, що за заявою ОСОБА_4 комісійний розгляд було перенесено на 02.08.2018 на 14 год. 00хв., про що зазначено на розписці від 30.07.2018 14 год. 45 хв. (а.с.18,64).

Зі змісту поданих засудженим ОСОБА_4 пояснень вбачається, що 20.07.2018 в останнього та ОСОБА_6 розмови про телефони, а тим більше будь-яких ультиматумів не було. Вказано також про те, що в ОСОБА_4 немає ніяких претензій до працівника (а.с.19,60).

Судом встановлено, що відповідно до п. 6 протоколу № 64 від 02.08.2018 в.о. начальника сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі капітан вн.сл ОСОБА_9 доповів, що 20.07.2018 засуджений ОСОБА_4 допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, що виразилося у не дотриманні правомірних взаємовідносин з персоналом установи.

У зв'язку з доведеністю наявності у діях засуджених всіх ознак дисциплінарного проступку та враховуючи причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінку даних засуджених до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також їхні пояснення про суть проступку, присутні учасники комісії клопочуть перед начальником колонії про застосування до засуджених в порядку ст. 132, 134 КВК України заходів дисциплінарних стягнень, зокрема, ОСОБА_4 оголосити сувору догану.

Даний протокол підписано головою комісії та секретарем (а.с.98-99).

Витягом із протоколу №64 засідання дисциплінарної комісії з питання доцільності застосування дисциплінарних стягнень від 02.08.2018 підтверджується, що було заслухано засудженого ОСОБА_4 та те, що останній вину визнав частково. Також з даного витягу вбачається, що рішення про застосування стягнення ОСОБА_4 оголошено та роз'яснено можливість його оскарження. Про отримання копії витягу та повідомлення про можливість оскарження вказаного рішення свідчить підпис засудженого (а.с.65).

Виконувачем обов'язків начальника установи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_5 02.08.2018 винесено постанову про накладення стягнення. Засудженого ОСОБА_10 притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено сувору догану. З постановою ОСОБА_4 ознайомлений 02.08.2018, про що свідчить його підпис на даній постанові (а.с.16,66).

Не погоджуючись в вказаними діями адміністрації Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" та постановою накладення дисциплінарного стягнення представник позивача звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-IV (далі КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КВК України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Статтею 9 КВК України встановлено, що засуджені зобов'язані виконувати встановлені законодавством обов'язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з'являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації. Невиконання засудженими своїх обов'язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність. Обовязки засуджених, до яких судом застосовано пробацію, визначаються цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".

Згідно з абз.7, 15 ч. 1 ст. 107 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв'язку, користуватися глобальною мережею Інтернет та одержувати правову допомогу від адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов'язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Статтею 131-1 КВК України передбачено, що дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобовязаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КВК України за невиконання покладених обовязків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення, зокрема, сувора догана.

З аналізу наведених норм вбачається, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі можуть застосовуватися заходи стягнення, якщо установою виконання покарань доведено наявність у діях засудженого усіх ознак дисциплінарного проступку.

Порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, визначений ст.134 КВК України.

Частинами 1, 3, 15 та 16 статті 134 КВК України передбачено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв'язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При накладенні стягнення на засудженого адміністрація колонії надає йому можливість у встановленому порядку повідомити про це близьких родичів, адвоката або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобовязана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис.

Відповідно до ч. 7 ст. 135 КВК України рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.

Як було встановлено судом, з рапорту виконувача обов'язків начальника оперативного відділу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" майора внутрішньої служби ОСОБА_6 вбачається, що під час проведення особистого прийому засуджених СМРБ ДПВ, засуджений ОСОБА_4, камера № 7, в ультимативній формі звернувся з проханням про виконання незаконних дій, а саме: надати дозвіл використовувати термінали мобільного зв'язку засудженим вказаного сектору в камерах де вони утримуються. Також вказано про те, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями порушив вимоги п. 1 ч.1 ст. 9, п.1 ч.3 та п.2 ч.4 ст. 107 КВК України (а.с.59).

Однак, в ході розгляду справи відповідачем не доведено, на підставі належних та допустимих доказів, наявність у діях засудженого ОСОБА_4 ознак дисциплінарного проступку передбаченого п.1 ч.3 та п.2 ч.4 ст. 107 КВК України. Крім того, у ході перевірки відповідачем не встановлено жодної обставини, що могла б підтвердити або спростувати інформацію, яка зазначена у рапорті виконувача обов'язків начальника оперативного відділу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" майора внутрішньої служби ОСОБА_6.

Разом з тим, суду слід зазначити, що постанова від 02.08.2018, як рішення суб'єкта владних повноважень, про накладення на ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам статей 134, 135 КВК України, оскільки не є належним чином обґрунтованою та детально вмотивованою. В спірній постанові не вказані конкретні обставини вчинення порушення, в чому вони полягали та якими доказами такі обставини підтверджуються, не надано оцінку всім доводам позивача щодо причин та обставин подій, що стали причиною притягнення до відповідальності.

Зазначення певних перелічених обставин в інших документах, що містяться в матеріалах даної адміністративної справи, а саме: в рапорті посадової особи ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)", довідці про наявність заохочень та стягнень позивача, не свідчить про дотримання відповідачем вимог КВК України при складанні постанови про накладення стягнення на особу, яка відбуває покарання.

Враховуючи, недоведеність наявності у діях ОСОБА_4 усіх ознак дисциплінарного проступку, суд дійшов висновку, що постанова виконуючого обовязки начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5, про накладення стягнення на засудженого ОСОБА_4, у вигляді суворої догани від 02.08.2018 є необґрунтованою та підлягає до скасування.

Щодо визнання дій адміністрації Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" щодо накладення дисциплінарного стягнення на засудженого ОСОБА_4 неправомірними, суд зазначає наступне.

Статтею 135 КВК України передбачена процедура дисциплінарного провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 135 КВК України питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії. До складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обовязками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обовязки.

Згідно з ч.4 ст. 135 КВК України особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.

Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобовязана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до субєктів надання такої допомоги (ч. 5 ст. 135 КВК України).

Тобто відповідно до зазначених норм права на відповідача покладено обов'язок повідомити засудженого про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення та надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до субєктів надання такої допомоги.

З досліджених судом доказів, встановлено, що відповідно до розписки від 30.07.2018 ОСОБА_8 повідомлено, що він має можливість у встановленому порядку повідомити адвоката або іншого фахівця у галузі права про присутність на засіданні дисциплінарної комісії установи щодо доцільності застосування заходів стягнення. Зі змісту розписки також вбачається, що позивача повідомлено про час (з 10 години) та місце (службовий кабінет начальника установи) засідання дисциплінарної комісії завчасно. Також, роз'яснено про те, що за заявою розгляд дисциплінарного проступку може бути продовжений, але не більше як на дві доби. Вказано про те, що дисциплінарна комісія призначена на 31.07.2018 на 14 год. 00 хв. (а.с.18, 64).

Судом також було встановлено, що ОСОБА_4 звернувся з заявою до начальника ГВК-96, в якій просив перенести засідання дисциплінарної комісії на дві доби, з метою залучення адвоката. Дана заява датована 30.07.2018 (а.с.17,63).

31.07.2018 супровідним листом № 30/03/3254 Державна установа "Городищенська виправна колонія (№96)" направила до директора Рівненського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги заяву щодо надання правової допомоги засудженому ОСОБА_4

Крім того, відповідно до витягу із Журналу обліку телефонних розмов № 10-40 ОСОБА_4 був забезпечений правом на телефонні дзвінки та міг повідомити родичів чи адвоката про проведення засідання дисциплінарної комісії (а.с. 117-122).

Отже, покликання представника позивача про те, що адміністрацією колонії не було надано позивачу можливості звернутися за отриманням правової допомоги до субєктів надання такої допомоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено всі можливі дії щодо забезпечення позивачу, в строк до початку розгляду дисциплінарною комісією питання про доцільність застосування дисциплінарного стягнення, правової допомоги та будь-яких порушень під час розгляду дисциплінарного провадження щодо позивача судом не встановлено.

В сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку про визнання дій адміністрації Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" щодо накладення дисциплінарного стягнення на засудженого ОСОБА_4 правомірними, а отже позовні вимоги в даній частині є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Щодо позовної вимоги про скасування запису у особовій справі про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до постанови від 02.08.2018, то суду слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 91 КВК України на кожного засудженого до позбавлення волі ведеться особова справа, а також інформаційна картка, до якої заносяться відомості: стосовно його особи; про вчинений ним злочин і назву суду, який постановив вирок; про день і час його прибуття і звільнення з колонії.

Діяльність відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів з питань приймання до установ (СІЗО), обліку, переміщення під вартою (конвоювання) засуджених (осіб, які тримаються під вартою), звільнення їх з установ (СІЗО) та з інших питань, пов'язаних з виконанням вироків судів та інших судових рішень регламентує Інструкція про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 № 847/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.06.2012 за №957/21269 (далі Інструкція №847/5).

Згідно з пп.1.2.3 п.1.2. розділу І Інструкції №847/5 підрозділи установ (СІЗО) виконують такі функції, як ведуть облік, формують та зберігають особові справи засуджених (осіб, які тримаються під вартою), які тримаються в установі (СІЗО).

Пунктом 3.1. розділу ІІІ Інструкції №847/5 передбачено, що підрозділи установ ведуть персональний облік засуджених за особовою справою засудженого (особи, яка тримається під вартою).

Особова справа є основним обліковим документом засудженого (особи, яка тримається під вартою). Вона складається з двох частин, вкладається в обкладинку і комплектується документами, що засвідчують особу та підтверджують законність тримання її в установі (СІЗО), звільнення з неї, а також відображають процес її тримання в установі (СІЗО). Перелік документів, долучених до особової справи, зазначається в описі, який ведеться окремо для першої та другої частин справи. В одному томі особової справи може бути не більше ніж 250 аркушів. У разі якщо кількість аркушів перевищує встановлену норму, формується наступний том особової справи. До другої частини особової справи долучаються документи, які відображають процес тримання особи в СІЗО та відбування засудженим покарання в установі. До особової справи долучаються також інші документи, які стосуються конкретної особи. (п.4.1 розділу IV Інструкції №847/5).

Відповідно до п.4.3 розділу IV Інструкції №847/5 особові справи засуджених (осіб, які тримаються під вартою) зберігаються в охайному вигляді, до них підшиваються всі документи, долучені до особової справи. Дані про долучені до особової справи документи обов'язково заносяться до опису, який складається окремо на першу та другу частини особової справи. В опис документів, долучених до другої частини особової справи, заносяться також медичні картки, конверт з особистими документами засуджених та копіями процесуальних документів. Цей опис складається на внутрішньому боці другої сторінки обкладинки особової справи. При включенні в опис паспорта необхідно вказати його серію, номер, ким і коли він виданий. Особисті документи видаються особам при їх звільненні з установи під їх особистий підпис в описі.

Згідно з п.2 розділу XXV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань затверджених наказом Міністерства юстиції України 29.12.2014 № 2186/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30.12.2014 за № 1656/26433 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) застосування заходів заохочення і стягнення оформляється за постановами про заохочення, постановами про накладення стягнення або наказами уповноважених на те посадових осіб. Постанови або витяги з наказів долучаються до особових справ засуджених протягом трьох діб після їх підписання.

З аналізу викладених норм вбачається, що до повноважень установ виконання покарань належать, зокрема, і ведення особових справ засуджених.

Водночас, суд звертає увагу на те, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст. 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Зважаючи на даний конституційний принцип, суд не вправі підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення чи зобов'язуючи його вчинити дії, які свідчили б про вирішення питань, що належить до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд не повинен втручатися у його дискреційні повноваження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вирішення питання про ведення особової справи засудженого, у тому числі, скасування запису у особовій справі засудженого ОСОБА_4, належить до повноважень адміністрації ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)", які не може перебирати на себе будь-який інший орган, тому дана позовна вимога є необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятого ним рішення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача частково правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення частково.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Оскільки, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом з тим, оскільки ухвалою суду від 31.10.2018 позивача ОСОБА_4 було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви у справі №460/2567/18, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову виконуючого обов'язки начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" ОСОБА_5 (, с. Городище, Рівненський район, Рівненська область, 35341) про накладення дисциплінарного стягнення на засудженого ОСОБА_4 (с. Городище, Рівненський район, Рівненська область, 35341) у формі суворої догани від 02.08.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 лютого 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.