Справа № 486/1239/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 486/1239/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Брагар Я.В. Дата і місце ухвалення: 09.11.2018р., м. Миколаїв
Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

(справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку

письмового провадження на підставі ст.311 КАС України)

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови від 03 вересня 2018 року ВП № 56452592,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулось з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови від 03.09.2018р. ВП № 56452592 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.12.2017 р. виконано в добровільному порядку, ще до відкриття виконавчого провадження. Також, позивач зазначає, що виплата перерахованої пенсії здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103 (далі-постанова №103). Таким чином, вважає, що державним виконавцем проігноровано інформацію боржника щодо виконання рішення суду та безпідставно винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 09.11.2018р. з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача, що постанову про накладення на боржника штрафу державний виконавець виносить у разі невиконання рішення суду без поважних причин. Рішення суду щодо зобов'язання здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії Управлінням виконано у повному обсязі. При цьому, фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок державного бюджету.

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідач зазначає, що рішенням суду у справі №486/1416/17, на виконання якого видано виконавчий лист, було зобов'язано пенсійний орган провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016р. відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та здійснити виплату недоотриманої суми пенсії. Вказаним рішенням не передбачено відстрочки чи розстрочки його виконання, в тому числі з посиланням на постанову КМУ.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.12.2017 р. у справі 486/1416/17 задоволено позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Пунктом 3 резолютивної частини постанови суду було зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції за № 988 від 11 листопада 2015 року, на підставі довідки УМВС України в Миколаївській області від 26 квітня 2017 року, починаючи з 01 січня 2016 року.

На виконання зазначеного судового рішення Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 05.05.2018 р. видано виконавчий лист.

22.05.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження №56452592 про примусове виконання постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.12.2017р.

11.06.2018 відповідач отримав лист ГУ ПФУ у Миколаївській області, в якому позивач зазначив, що постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.12.2017р. у справі № 486/1416/17 виконано у добровільному порядку, про що повідомлено ОСОБА_2 листом від 05.04.2018 р. №1711/03.

03.09.2018р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 гривень за невиконання рішення суду в повному обсязі.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про недоведеність ГУ ПФУ в Миколаївській області наявності поважних причин невиконання рішення суду. Згідно висновків суду першої інстанції аргументи позивача щодо того, що порядок виконання судових рішень регулюється Постановою КМУ №103 є помилковими. Суд визнав обґрунтованими доводи відповідача, що рішення боржником добровільно, у межах встановленого державним виконавцем строку не виконано, а лише проведено перерахунок та частково виплачено належну ОСОБА_2 пенсію.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість накладення на ГУ ПФУ штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт не виконав в повному обсязі рішення суду у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, зокрема виплати за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року будуть проводитись за наявності бюджетного фінансування.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22 грудня 2014 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 40/26485, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24.03.2015 року (ЄДРСР №43974736), правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а.

Крім того, 16 липня 2018 року Верховний Суд, розглядаючи подання Кіровоградського окружного адміністративного суду про відкриття провадження по справі №811/1469/18, як зразкової, яка є аналогічною даній справі, дійшов висновку про відмову у відкритті, посилаючись на те, що спірні правовідносини справ, фактичні обставини яких лягли в основу подання, не є новими у судовій правозастосовній практиці. У справах цієї категорії суди вищих інстанцій - Верховний Суд та Верховний Суд України - раніше неодноразово ухвалювали судові рішення з висновками про застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, певним чином й ті, що описані у поданні, та орієнтують на однакову і правомірну їх реалізацію.

Так, зокрема, у справі №811/1469/18право на перерахунок пенсії виникло на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015р. та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». При цьому, постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Враховуючи, що ГУ ПФУ у Миколаївській області виконало постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.12.2017 року по справі №486/1416/17 не в повному обсязі у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду є необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Таким чином, судом першої інстанції судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим, відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржуване судове рішення - скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Понесені апелянтом - суб'єктом владних повноважень судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову та апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають, оскільки стаття 139 КАС України, передбачає відшкодування суб'єкту владних повноважень, у разі ухвалення судового рішення на його користь, з іншої сторони тільки здійснених таким суб'єктом владних повноважень документально підтверджених судових витрат, пов'язаних лише із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області задовольнити.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 03 вересня 2018 року ВП № 56452592 про накладення штрафу у розмірі 5 100, 00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 лютого 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук