Справа № 0870/370/12
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2019 року

Київ

справа №0870/370/12

адміністративне провадження №К/9901/35751/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Загороднього А.А.,

учасники справи:

представник позивача - Польнікова Н.В.,

представник відповідача - Шлапак Н.В.,

прокурор - Чубенко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2017 (суддя Садовий І.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 (судді: Чумак С.Ю. (головуючий), Гімон М.М., Юрко І.В.) у справі № 0870/370/12 за позовом Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за участю Прокуратури Запорізької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ" (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган), за участю Прокуратури Запорізької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 10.08.2011:

- № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 18 609 683,00 грн.

- № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 4 295 265,50 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно, оскільки висновки контролюючого органу про порушення Товариством вимог податкового законодавства є не обґрунтованими та базуються виключно на припущеннях, натомість у позивача наявні всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентами та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача. Щодо права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість (ПДВ), фактично сплаченого митному органові при розмитненні ввезених товарів за « 84» характером угоди, позивачем зазначає, що Товариством виконані основні умови відображення податкового кредиту: наявний зв'язок отриманих товарів з господарською діяльністю підприємства та існування підтвердження факту сплати податку - належним чином оформлені ВМД, що в повній мірі відповідає положенням Податкового кодексу України, що визначають спеціальні правила справляння такого податку у разі здійснення операції з імпорту. Щодо обов'язку платника податку відображати в своїй податковій звітності неузгоджені результати проведеної податкової перевірки, оформленої оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, вказує на ту обставину, що за податковими повідомленнями-рішеннями, винесеними за наслідками складання попередніх актів перевірок, є прийняті судові рішення, що набрали законної сили про визнання їх протиправними.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017, оскаржувані податкові повідомлення - рішення визнано протиправними та скасовано.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач мав право на формування податкового кредиту з ПДВ з огляду на реальність здійснення господарських операцій (отримання товарів та подальше використання у власній господарській діяльності відповідачем не оспорюється), сплату ПДВ, натомість висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами. Також суди вказали, що оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.08.2011 № прийнято на підставі неузгоджених зобов'язань за попередні періоди, нарахованих іншими податковими повідомленнями-рішеннями, відносно яких наявні судові рішення, що набрали законної сили, та якими підтверджено протиправність зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ за попередні періоди, тому прийняття вказаного податкового повідомлення - рішення є також неправомірним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2017, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.

6. Касаційний розгляд справи проведено в судовому засіданні відповідно до ст. 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ, згідно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 25.07.2011 №119/08-02/14307794, оформленого за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість з напрямком на відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за квітень 2011 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось у квітні 2011 року, під час якої було виявлено порушення позивачем вимог:

- пп. 14.1.18, пп. 14.1.181, п.14.1 ст. 14, п.198.1, п. 198.3 ст.198, п. 200.1 п. 200.3, абз. а) п. 200.4 ст. 200, п. 201.15 ст. 201 Податкового Кодексу України, Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1002, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 за № 1402/18697, п.4.1 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011 № 41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 № 197/18935, в результаті чого Товариством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за квітень 2011 року на суму 4 295 680,00 грн;

- абз. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, пп. 4.6.7 п. 4.6 ст. 4 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011№ 41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 №197/18935, що призвело до завищення залишку від'ємного значення який, після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на суму 18 609 683,00 грн. (р. 24) у зв'язку з не відображенням результатів попередніх перевірок;

- пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 розділу V Податкового кодексу України, встановлено ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, п.п.3.3 п.3 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011 №41, зазначено обсяги операцій, що оподатковуються за нульовою ставкою (експортні операції) в розмірі 41 740 673,00 грн., фактично надано до перевірки вантажно-митних декларацій за експортними операціями у квітні 2011 року в обсязі 301 487 978,00 грн.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано наступним.

ПАТ «Мотор Січ» до складу податкового кредиту, від'ємного значення та бюджетного відшкодування квітня 2011 року включено суми ПДВ з придбання матеріалів, обладнання та будівельно - монтажних послуг на загальну суму 3602843,01 грн від постачальників, які виступають транзитерами з залученням вигодоформуючих підприємств, якими не задекларовано податкові зобов'язання, не знаходяться за місцем реєстрації, встановлені розбіжності, в т.ч.: ТОВ «Юкун» на 296363,17 грн., ПП «Віза Сервіс» на 107346,40 грн., ТОВ „Співдружність Буд" на 1809556,30 грн., ТОВ «ТПП «Спектр»» на 35411,14 грн., ПП «Соутех» на 161782,38 грн., ТОВ «фірма СД ЛТД» на 112433,60 грн., ТОВ «Інтерн -Юг» на 42090,25 грн., ТОВ «Мультіфлекс» на 43268,04 грн., ТОВ «Річбуд» на 135270 грн., ТОВ «МеталТехГруп» на 118750 грн., ПП «Спецбудкомплект-плюс» на 264097,01 грн., ТОВ «Електротехснаб» на 169801,50 грн., ТОВ «БК Регіон-Буд» на 168870,86 грн., ПП ВКП «Європромпідшипник» на 17458,31 грн., ТОВ «Твін-Сервіс ЛТД» на 118397,53 грн., ТОВ «Запоріжспецкомплект" на 1946,52 грн. За результатами відпрацювання підприємств - контрагентів по ланцюгу постачання встановлено відсутність у суб'єктів господарювання трудових ресурсів та/або повних засобів, виробничих потужностей, складських приміщень, транспортних засобів, які є необхідними для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання, відвантаження та перевезення ТМЦ, заниження податкових зобов'язань підприємствами - контрагентами в ланцюгах постачання та порушення норм Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цими правочинами (нікчемний правочин). Враховуючи викладене контролюючий орган дійшов висновку, що фактично проводились транзитні операції, спрямовані на здійснення операцій з надання податкової вигоди підприємствам - вигодонабувачам при операціях через ланцюг підприємств «транзитерів», в т.ч. ПАТ «Мотор Січ» з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру. В ході перевірки не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця у зв'язку з відсутністю (ненаданням для перевірки) актів приймання - передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів. Вказані висновки контролюючого органу ґрунтуються на підставі податкової інформації отриманої відповідачем від інших контролюючих органів, на обліку в яких перебувають контрагенти позивача.

Також, контролюючий орган дійшов висновку, що ПАТ «Мотор Січ» безпідставно включило до податкового кредиту за квітень 2011 року (рядок 12.1) ПДВ на суму692 422,00 грн, сплачений митним органам при ввезенні на митну територію України обладнання (частин до авіадвигунів) за характером угоди « 84», оскільки з первинних документів вбачається, що контрагенти ПАТ «Мотор Січ» не виготовляли імпортований товар, відсутні угоди купівлі - продажу отриманої продукції, що в свою чергу спростовує факт придбання. Крім того, ввезення непридатних запчастин по зазначеним ВМД здійснено з метою обстеження та поновлення, але не з метою придбання і розрахунки по зазначеним вище операціям фактично не здійснювались.

На думку контролюючого органу Товариством також завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за квітень 2011 року) на 18 609 683,00 грн за податковою декларацією за квітень 2011 року, оскільки позивачем в зазначеній декларації не відображено результатів попередніх перевірок, а саме: позапланової перевірки з питань підтвердження заявленої суми бюджетного відшкодування вересня 2010 року (акт №407/08-02/14307794 від 17.12.10), позапланової перевірки з питань підтвердження заявленої суми бюджетного відшкодування жовтня 2010 року (акт №7/08-02/14307794 від 18.01.11), позапланової перевірки з питань підтвердження заявленої суми бюджетного відшкодування листопада 2010 року (акт №25/08-02/14307794 від 21.02.11).

На підставі акту перевірки, вказаних висновків та результатів адміністративного оскарження контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Судами встановлено, що позивач мав договірні взаємовідносини з рядом контрагентів контрагентами, зокрема з ТОВ «Юкун», ПП «Віза Сервіс», ТОВ «Співдружність Буд», ТОВ «ПП "Спектр", ПП "Соутех", ТОВ «фірма СД ЛТД», ТОВ «Інтерн -Юг», ТОВ «Мультіфлекс, ТОВ «Річбуд», ТОВ «Металтехгруп, ПП «Спецбудкомплект плюс», ТОВ «Електротехснаб», ТОВ «БК Регіон-Буд», ПП ВКП «Європромпідшипник», ТОВ «Твін-Сервіс ЛТД», ТОВ «Запоріжспецкомплект".

У підтвердження реальності здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами позивачем було надано копії належно оформлених первинних документів, зокрема, договори, видаткові накладні, накладні, податкові накладні, рахунки, рахунки-фактури, платіжні доручення, виписки з рахунків, прибуткові ордери, акти за формою 2КБ з приймання-здачі будівельних робіт, довідки про вартість виконаних робіт, дорожні листи, товарно - транспортні накладні, довідки про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2011 року, акти приймання виконаних будівельних робіт, підсумкові відомості до акту приймання, накладні про відпуск ТМЦ; журнал реєстрації осіб, які перетинали прохідні заводу для виконання підрядних робіт та реєстраційні талони до перепусток, разові перепустки, акти здачі приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції до договору.

Судами попередніх інстанцій також встановлено і наявність правосуб'єктності сторін на час укладення та виконання спірних правочинів, зокрема, контрагенти позивача на момент укладення договорів та оформлення первинних документів, як і позивач, були належними учасниками цивільних та господарських правовідносин та були платниками ПДВ.

У квітні 2011 року Товариством були ввезені і розмитнені товарно-матеріальні цінності в режимі імпорт та оформлено ВМД типу ІМ-40, в яких у графі 24 характер угоди зазначено код 84-інші випадки, який згідно наказу Державної митної служби України №1048 від 12.12.2007 Про затвердження Порядку ведення відомчих класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій, не передбачає розрахунки за товар.

Так, позивачем згідно вантажно - митних декларацій (ВМД) №112010000/2011/000799, № 112000011/2011/000808, №112000011/2011/000850, №112000011/2011/000836, №112000011/2011/000875, №112000011/2011/000880, №112000011/2011/000963, №112000011/2011/001062 імпортовано запасні частини до авіадвигунів, шліфувальний верстат з ЧПУ, частини обладнання до газотурбінного приводу тощо.

Також, судом встановлено, що податок на додану вартість, на суму якого податковим органом зменшено податковий кредит за квітень 2011 року сплачено позивачем у відповідності абз. в п. 185.1 ст. 185 ПК України за вказаними ВМД:

- під час розмитнення запасних частин до авіаційних двигунів, знятих під час ремонту, що проводився за межами митної території України. При цьому ремонт авіадвигунів здійснювався шляхом заміни відповідних запасних частин, які після його завершення надійшли у власність позивача в обмін на нові, які надійшли у власність нерезидента.

- при ввезенні товару в зв'язку з виконанням контрагентом-нерезидентом своїх контрактних зобов'язань, по-перше, з поставки товару на заміну раніше поставлених позивачу дефектних товарів, по-друге, з допоставки раніше поставленого позивачу некомплектного товару, по-третє, з надання послуг з капітального ремонту і модернізації шліфувального станка, що належить позивачу.

Щодо завищення позивачем залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, у зв'язку із невідображенням в податковій декларації результатів попередніх перевірок, а саме: позапланової перевірки з питань підтвердження заявленої суми бюджетного відшкодування вересня 2010 року (акт перевірки №407/08-02/14307794 від 17.12.2010), позапланової перевірки з питань підтвердження заявленої суми бюджетного відшкодування жовтня 2010 року (акт перевірки №7/08-02/14307794 від 18.01.2011), позапланової перевірки з питань підтвердження заявленої суми бюджетного відшкодування листопад 2010 року (акт перевірки №25/08-02/14307794 від 21.02.2011), суди попередніх інстанцій встановили, що всі податкові повідомлення - рішення, які були прийняті за їх результатами, були оскаржені позивачем в судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2011, залишеною без змін ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012 та Вищого адміністративного суду від 26.06.2013, по справі №2а-0870/6318/11, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12.03.2011 № та №, прийняті на підставі акту перевірки №25/08-02/14307794 від 21.02.2011.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2011, залишеною без змін ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2011 та Вищого адміністративного суду від 08.08.2013 по справі №2а-0870/4785/11, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 30.12.2010 №/0, прийняті на підставі акту перевірки № 407/08-02/14307794 від 17.12.2010.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.01.2013, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014, по справі №2а-0870/5395/11, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 19.04.2011 № та №, прийняті на підставі акту перевірки № 7/08-02/14307794 від 18.01.2011.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач наводить норми матеріального права та вказує на їх неправильне застосування судами, вказує на порушення норм процесуального права, що полягає у неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, та висновки, що зазначені в акті перевірки, вказує на неврахування судами доводів контролюючого органу щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій позивача з контрагентами по ланцюгах постачання, що було встановлено під час проведення перевірки та безпідставного формування податкового кредиту за такими операціями. Також зазначає, що позивачем завищено податковий кредит при імпорті ТМЦ із зазначенням характеру угоди 84, що не передбачає розрахунки за товар, контрагенти не виготовляли імпортований товар, угоди купівлі-продажу отриманої продукції відсутні, що в свою чергу спростовує факт придбання товару. Крім того, позивачем безпідставно не відображено в податковій звітності результатів попередніх перевірок, що також призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р. 24 податкової декларації за квітень 2011 року).

В касаційній скарзі інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в апеляційній скарзі не вказано, в чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права скаржником не наведено. В касаційній скарзі контролюючий орган фактично просить здійснити переоцінку встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи.

9. Товариством надано заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність висновків судів попередніх інстанцій про безпідставність тверджень контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 просить залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Підпункт 14.1.181 пункту 44.1 статті 44.

податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

10.2. Підпункт 14.1.191 пункту 44.1 статті 44.

Постачання товарів - це будь-яка передача права на розпорядження товарами як власника, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

10.3. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.4. Пункт 56.1 статті 56.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

10.5. Пункт 56.18 статті 56.

З урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

10.6. Абзац "в" пункту 185.1 статті 185.

Об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт).

10.7. Пункт 198.2 статті 198.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

10.8. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.9. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

10.10. Пункт 201.12 статті 201.

У разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, податкові зобов'язання за якою включені до податкової декларації попереднього періоду.

11. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

11.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

12. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

12.1. Пункт 2.4.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

12.2. Пункт 2.15.

Первинні документи підлягають обов'язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув'язка окремих показників.

13. Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 22.12.2010 № 985, який був чинним у період з 14.01.2011 по 08.01.2013

13.1. Пункт 4.4 розділу IV.

У разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення за умови надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків не пізніше настання граничного строку сплати, зазначеного в податковому повідомленні-рішенні, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення-рішення, у день отримання ухвали вносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень-рішень.

При цьому сума грошового зобов'язання в той самий день виводиться з реєстру податкових повідомлень-рішень та обліковується в окремому реєстрі до дня набрання рішенням суду законної сили.

Після прийняття судом рішення по суті, яке набрало законної сили, структурний підрозділ, який склав податкове повідомлення-рішення, що оскаржувалося, в день отримання відповідного рішення органом державної податкової служби вносить інформацію про таке рішення до зазначеного в попередньому абзаці окремого реєстру та підшиває копію рішення до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків.

Аналогічні дії здійснюються у разі оскарження платником податків рішення суду в апеляційному порядку (за умови прийняття апеляційної скарги апеляційним господарським судом до провадження).

У разі надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума грошового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунку платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься до дня набрання судовим рішенням законної сили.

13.2. Пункт 4.5 розділу IV.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження та/або судового оскарження та набрання судовим рішенням законної сили суми узгодженого грошового зобов'язання, та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування, та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість в автоматичному режимі переносяться з реєстру податкових повідомлень-рішень (окремого реєстру, передбаченого пунктом 4.4 цього розділу) до автоматизованої інформаційної облікової системи органів державної податкової служби. Одночасно структурному підрозділу, що забезпечує адміністрування облікових показників та звітності, передаються паперові виписки з реєстру податкових повідомлень-рішень за день, до яких включається інформація щодо сум узгоджених грошових зобов'язань та інших показників, які переносяться до карток особових рахунків. Зазначені виписки передаються окремо від кожного структурного підрозділу, що складає податкові повідомлення-рішення, за підписом керівника такого структурного підрозділу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

15. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

16. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту.

17. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

18. Податковий кодекс України містить спеціальні норми, що регулюють порядок оподаткування імпортних операцій та обліку операцій з імпорту, що є відмінним від оподаткування поставки товарів. Проте такі норми не встановлюють інших умов, відмінних від загальних, за яких платник податку має право на податковий кредит, а саме наявність зв'язку отриманих товарів з господарською діяльністю підприємства та підтвердження факту сплати податку - належним чином оформлена ВМД.

19. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, а відтак визначені ним суми не повинні відображатися в податкових деклараціях.

20. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору судами), обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків допущено порушення вимог податкового законодавства платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017), згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

21. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

22. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам у їх сукупності з дотриманням норм статей 70-72, 86 Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинам, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

Судом встановлено реальне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, що підтверджено належно оформленими первинними документами. При цьому також враховано і правосуб'єктність сторін на час укладення та виконання договорів, зокрема, контрагенти позивача були належними учасниками цивільних та господарських правовідносин.

23. Суди обґрунтовано не взято до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

24. Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент розгляду справи судами) не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення відповідних видів господарської діяльності, обумовлених укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, а судами як першої так і апеляційної інстанцій не встановлено фактів, які б свідчили про узгодженість дій між позивачем та його контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або обізнаності позивача з будь-якими протиправними діями своїх контрагентів.

25. Суди також дійшли обґрунтовано висновку про безпідставність посилання контролюючого органу на неправомірність включення ПАТ «Мотор Січ» до податкового кредиту за квітень 2011 року (рядок 12.1) ПДВ на 692 422,00 грн, сплачений митним органам при ввезенні на митну територію України обладнання (частин до авіадвигунів) за характером угоди « 84», оскільки, по-перше в ВМД вказано тип угоди - « 84 - інше», який означає відсутність розрахунків з постачальником у зв'язку з поверненням раніше вивезених матеріальних цінностей або з заміною одних матеріальних цінностей на інші, що і було зроблено позивачем (заміна під час ремонту пошкоджених деталей) на підставі рекламаційних актів; по - друге, оформлення спірних ВМД здійснювалось у зв'язку з реалізацією позивачем своєї господарської компетенції виконання гарантійних зобов'язань, вартість яких включено до вартості виробу щодо якого надається гарантія; по - третє, під час проведення господарських операцій здійснювалось придбання права власності на майно, що ввезене на митну територію України і отримане у власність майно пов'язано з виробничим процесом та використовується у подальшій господарській діяльності; по - четверте, позивачем сплачено ПДВ митному органу під час розмитнення товару.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що виникнення права на податковий кредит норми податкового законодавства пов'язують саме з фактом надмірної сплати ПДВ, пов'язаним з постачанням товарів, а не з фактом грошових розрахунків з постачальником таких товарів.

26. Обґрунтованим є також і висновок судів попередніх інстанцій щодо безпідставності зменшення Товариству розміру від'ємного значення суми ПДВ на суму 18 609 683,00 грн у зв'язку із невідображенням в податковій декларації результатів попередніх перевірок, оскільки як встановлено судами всі податкові повідомлення - рішення, які були прийняті за результатами проведених перевірок, були оскаржені в судовому порядку, а отже податкові зобов'язання вважалися неузгодженими та не повинні відображатися в податкових деклараціях.

Крім того судами встановлено, що всі податкові повідомлення - рішення, які були прийняті за результатами попередніх перевірок, були визнані протиправними та скасовані в судовому порядку, а судові рішення, якими податкові повідомлення - рішення були визнані протиправними та скасовані, набрали законної сили.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

27. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, досліджено господарські операції позивача, за якими Товариством було сформовано податковий кредит з ПДВ, та надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в акті перевірки, так і в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

28. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт правомірності формування податкового кредиту з ПДВ, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

29. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства , що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 слід залишити без задоволення.

30. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

31. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 у справі №0870/370/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанову в повному обсязі складено 11.02.2019.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду