Справа № 204/7913/18
Суддя: Дубіжанська Т. О.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/7913/18
Провадження № 2-а/204/10/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Сорокіної А.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора роти №4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, в якій просив: визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону № 3 УПП у Дніпропетровській області сержанта поліції ОСОБА_2 при винесенні постанови серії ЕАВ № 693838 від 27 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також скасувати постанову серії ЕАВ № 693838 від 27 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування вимог зазначає, що 27 жовтня 2018 року інспектором роти № 4 батальйону № 3 УПП у Дніпропетровській області сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серія ЕАВ № 9693838 про притягнення позивача - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до постанови, позивач нібито о 00 год. 52 хв., рухаючись за кермом автомобіля у м. Дніпро по вул. Грінченка, 399, здійснив проїзд на заборонний червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3.ґ ПДР. Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанову незаконною, а також винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, 27 жовтня 2018 року він рухався в транспортному засобі Ford Fiesta, днз АЕ 9894 ІХ. В районі вул. Грінченка, буд. 399, він був зупинений патрульним автомобілем та співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 повідомив, що він нібито здійснив проїзд на заборонний сигнал світлофору червоного кольору. При адміністративному розгляді справи на зауваження позивача інспектору, що пункт ПДР 8.7.3.ґ зазначає про проїзд на жовтий сигнал світлофору, інспектор відповів, що різниці не має у проїзді на червоний чи на жовтий. Після зупинки транспортного засобу позивача, висловлення звинувачень у його бік, інспектор Тарасов А.М, одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Також зазначає, що у постанові невірно вказане порушення, в якому його звинувачував інспектор. Своїми діями відповідач грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 та 280 КУпАП, а також його право на захист. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також, у справі відсутні та не розглядались будь-які докази, які б могли підтвердити правопорушення. У звязку з викладеним позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом.

04 грудня 2018 року від представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, а також подано письмове пояснення з приводу позовної заяви. Суд, розглянувши клопотання, 22 січня 2019 року протокольною ухвалою вирішив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки заявлені позивачем позовні вимоги не порушують права та обов'язки Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, так як інспектор патрульної поліції є суб'єктом владних повноважень, а позивач оскаржує постанову про притягнення до адміністративної відповідальності винесену саме інспектором роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2

Крім того, клопотання представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання дій протиправними розгляду не підлягає, оскільки Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області не є стороною у вказаній адміністративній справі.

Також, 18 грудня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 27.10.2018 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, то водій керуючи транспортним засобом Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Дніпрі, на вул. Грінченка, біля буд. № буд 399, здійснив проїзд на забороняючий (червоний) сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України. Позивач завчасно був повідомлений про появу сигналу жовтого кольору світлофора, який забороняв транспортний рух та яке в свою чергу попереджувало можливість в подальшому здійснення екстреного гальмування. Процедура розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, була зафіксована на нагрудний відеореєстратор відповідача, також весь процес розгляду справи був зафіксований на відео. Позивачу було предявлено докази вчинення його правопорушення. Отже, в даному випадку наявна належна доказова база, яка підтверджує факт порушення позивачем правил дорожнього руху та як наслідок яка обґрунтовує належність притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того, визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними або визнання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності неправомірною чинним законодавством не передбачено, а відтак позовні вимоги в частині визнання дій посадової особи протиправними не можуть підлягати задоволенню. Звертає також увагу, що в позовній заяві позивач посилався лише на процесуальні недоліки зі сторони відповідача. Тобто, доводи позовної заяви мають виключно процесуальну природу і не можуть бути самостійною і достатньою підставою для скасування постанови, ухваленої відповідачем. Відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. У звязку з викладеним відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив суду, що 27 жовтня 2018 року він дійсно проїхав на жовтий сигнал світлофора, однак вважає, що згідно п. 8.11 Правил дорожнього руху він мав на це право, оскільки рухався зі швидкістю 60 км/год. та різке зменшення швидкості на слизькій дорозі могло спричинити загрозу безпеці дорожнього руху.

Відповідач в судове засідання не зявився, але у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі, проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оглянувши у судовому засіданні диск з відеофіксацією наданий до матеріалів справи відповідачем, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2018 року інспектором роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 693838 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с. 1).

Відповідно до вказаної постанови серії ЕАВ № 693838 від 27 жовтня 2018 року, водій ОСОБА_1, 27 жовтня 2018 року, о 00.52 год., по вул. Грінченка, 399, у м. Дніпрі, керуючи автомобілем Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд на забороняючий (червоний) сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху, а саме порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, без перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату.

У позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач позбавив позивача права на захист, однак з досліджених під час розгляду справи матеріалів та оглянутого диску з відеофіксацією, з якої вбачається що інспектор поліції розяснював позивачу про право на захист, не вбачається, що позивач заявляв відповідачу клопотання про надання додаткового часу для отримання правової допомоги, у звязку з чим такі посилання позивача судом до уваги не приймаються та відхиляються. Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися наданими йому правами, що відповідач порушив вимоги КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги також не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписом події від 27 жовтня 2018 року.

Згідно п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху, за порушення вимог якого відносно позивача відповідачем була винесена оскаржувана постанова, сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Як зафіксовано на відеозаписі від 27 жовтня 2018 року, під час спілкування з відповідачем та іншим працівником патрульної поліції позивач визнав, що дійсно рухався на жовтий сигнал світлофора. Вказані обставини позивач підтвердив також у своїх поясненнях у суді під час розгляду даної справи.

Проте, суд критично оцінює пояснення позивача про те, що ним не було допущено порушень правил дорожнього руху України, оскільки він мав право проїхати на жовтий сигнал світлофора на підставі пункту 8.11 Правил дорожнього руху. Так, відповідно до п. 8.11 Правил дорожнього руху, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Однак, жодних доказів того, що позивач без спричинення загрози безпеці дорожнього руху не мав можливості зупинити транспортний засіб під час ввімкнення жовтого сигналу світлофора, позивачем суду не надано. Навпаки, як зазначив сам позивач, він рухався у населеному пункті зі швидкістю 60 км/год., в той час як згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Правопорушення було вчинено у нічний час доби, коли на дорозі майже не було транспортних засобів, а тому позивач мав достатньо часу помітити світлофор, зменшити швидкість та зупинити транспортний засіб. Тим більше, позивач зазначав, що дорога була мокрою, а для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та враховуючи визнання обома сторонами певних обставин, суд вважає встановленим той факт, що позивач дійсно порушив вимоги п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху.

Отже, винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадовим інструкціям інспектора Управління патрульної поліції і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Доказів на підтвердження пред'явлених вимог та доведеності неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, останній суду не надав, а судом, в ході розгляду справи таких обставин не було встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 не є протиправними, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 серії ЕАВ № 693838 від 27 жовтня 2018 року є законною та не підлягає скасуванню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Інспектора роти №4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 (місцезнаходження: м. Дніпро, Троїцька площа, буд. 2-а) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська