Справа № 460/2749/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2019 року м. Рівне №460/2749/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, відповідача: представник Голос С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
доУправління Держпраці у Рівненській області
визнання протиправним та скасування припису та постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови від 13.09.2018 за №РВ/232/950/000366/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 781830 грн. та припису від 22.08.2018 за №РВ/232/950/АВ/П про усунення виявлених порушень.

Ухвалою від 16.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.12.2018.

Ухвалою від 23.11.2018 вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Управління Держпраці у Рівненській області №РВ232/950/000366/ТД-ФС від 13.09.2018 про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафу в розмірі 781830 грн., - до набрання судовим рішенням в справі №460/2749/18 законної сили; Зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Управління Держпраці у Рівненській області №РВ232/950/000366/ТД-ФС від 13.09.2018 про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафу в розмірі 781830 грн., - до набрання судовим рішенням в справі №460/2749/18 законної сили.

04.12.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Управління Держпраці у Рівненській області (а.с.149-150).

Підготовче судове засідання 04.12.2018 відкладено на 27.12.2018 у зв'язку з неприбуттям позивача в судове засідання.

Ухвалою від 27.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому засіданні 22.01.2019.

В судовому засіданні 22.01.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що в серпні 2018 року інспекторами Управління Держпраці в Рівненській області було проведено невиїзне інспектування, в ході якого нібито виявлено, що громадяни ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працювали без укладення трудових договорів. Фактично ж вказані особи надавали разові послуги (виконували роботи) по цивільно-правових договорах. За умовами таких угод відсутні: обов'язок виконавця бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години; обов'язок дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; регламентації процесу праці та тривалості робочого часу. З огляду на це, сторона позивача доводила, що оспорювана постанова про накладення на позивача штрафу та припис про усунення порушень є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, відповідач позов не визнає. Його заперечення ґрунтуються на тому, що за результатами інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем, окрім іншого, вимог частини першої та третьої статті 24 КЗпП України, а саме: підприємець не уклав трудові договори в письмовій формі з працівниками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також не повідомив територіальний орган ДФС про прийнятих працівників на роботу відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Наголошував, що цивільно-правові договори, якими у позивача оформлені такі правовідносини не брались до уваги, з огляду на те, що предметом угод були послуги по перевезенню вантажів у міжнародному сполученні, а Ліцензійні умови зобов'язовують в такому випадку до укладення саме трудового договору. Відтак, сторона відповідача вважає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу та припис про усунення виявлених порушень прийняті правомірно та обґрунтовано.

Дослідженням письмових доказів по справі суд встановив наступне.

20.08.2018 Управлінням Держпраці у Рівненській області оформлено наказ №800 "Про невиїзне інспектування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_3." (а.с.153). Як свідчить зміст наказу №800 від 20.08.2018, підставою слугувала службова записка начальника відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Морозюка Ю.Г. від 20.08.2018 та лист Головного управління ДФС у Рівненській області від 01.08.2018 №5036/9/17-00-13-05-02. Згідно з наказом та направленням 725-Н/09-27 від 20.08.2018 для проведення невиїзного інспектування уповноважено інспектора праці Захарчук М.В.(а.с.154).

Невиїзне інспектування ФОП ОСОБА_3 фактично проведено з 10:45 год. 21.08.2018 по 11:30 год. 22.09.2018. Його результати оформлені актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю №РВ232/950/АВ від 22.08.2018 (а.с.156-159).

В Акті зазначено про порушення ФОП ОСОБА_3, зокрема, вимог частини першої та третьої статті 24 КЗпП України, яке полягало у тому, що ФОП ОСОБА_3 не уклав трудові договори в письмовій формі з працівниками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які працювали за цивільно-правовими договорами, а також не повідомив територіальний орган ДФС. В обгрунтування таких висновків покладено положення пункту 9 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1001, в силу вимог яких, здобувач ліцензії, ліцензіат оформляє трудові відносини з персоналом автомобільного транспорту, визначеним відповідно до цих Ліцензійних умов, шляхом укладення трудового договору відповідно до статті 24 КЗпП України (ст.4 акту).

22.08.2018 на підставі вказаних висновків, відповідачем прийнято припис про усунення виявлених порушень №РВ/232/950/АВ/П (а.с.14).

27.08.2018 позивач надав зауваження до акта (а.с.21).

30.08.2018 Управлінням Держпраці в Рівненській області прийнято рішення №РВ232/950/АВ/П/ПТ/ТД щодо розгляду справи про накладення штрафу відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України.

При цьому, позивачу надано відповідь на його зауваження до акту інспекційного відвідування за №04-16/4723 від 30.08.2018, у якій зазначено, що аргументи, наведені у запереченні не спростовують порушення, викладені в акті невиїзного інспектування №РВ232/950/АВ від 22.08.2018 (а.с.28).

13.09.2018 відповідачем винесено постанову №РВ232/950/000366/ТД-ФС, згідно з якою на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф за порушення законодавства про працю у розмірі 781830 грн. (а.с.15-16).

Не погодившись з правомірністю прийнятої постанови про накладення штрафу та приписом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Допитана в судовому засіданні інспектор праці Захарчук М.В. повідомила, що оскільки ФОП ОСОБА_3 перебував за кордоном, то було прийнято рішення про проведення саме невиїзного інспектування, а не інспекційного відвідування. Таке інспектування проведено на основі аналізу цивільно-правових договорів, а висновки зроблені за рахунок того, що Ліцензійні умови покладають обов'язок на перевізника у міжнародному сполученні укладати саме трудові договора з водіями, а не цивільно-правові угоди.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що у вересні 2017 року він надавав ФОП ОСОБА_3 послуги водія з перевезення вантажу на підставі цивільно-правової угоди. Така угода була разовою. Ствердив, що всі рішення з приводу виконання такого перевезення він приймав без будь-якого втручання і вказівок ФОП ОСОБА_3, тобто самостійно прокладав маршрут та вирішував, якими дорогами їхати, коли йому відпочивати і де зупинятися. ФОП ОСОБА_3 лише матеріально забезпечував перевезення, тобто надавав кошти на бензин, перетин кордону, оплату доріг, а вже за результатами наданої послуги виплатив грошову винагороду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з пунктом 11 цього Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктами 19, 20 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Рівненської області.

Що стосується розбіжностей, які містяться в наказі, направленні та акті, суть яких зводиться до того, що в одному випадку вид перевірки визначено як "невиїзне інспектування", а в іншому як "інспекційне відвідування", то вони є неточностями (описками), які жодним чином не змінюють змісту правовідносин сторін, позяак судом достеменно встановлено, а обома сторонами визнано, що було проведено саме невиїзне інспектування.

Судом встановлено, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу №РВ232/950/000366/ТД-ФС від 13.09.2018 на підставі висновків про порушення позивачем вимог частини першої та частини третьої статті 24 КЗпП України.

Так, частина перша статті 24 КЗпП України містить перелік випадків, коли трудовий договір з працівником укладається у письмовій формі. Відповідно до частини третьої цієї ж статті, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, на виконання частини третьої статті 24 КЗпП України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.06.2015 за №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", відповідно до якої повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно з положеннями абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати і винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З аналізу наведених норм слідує, що забороняється, а також є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, факт допущення без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує на підприємстві певну трудову функцію, що у сукупності з іншими притаманними ознаками надає їй статусу працівника підприємства, а підприємство щодо неї є суб'єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України. При цьому, відносини між сторонами фактично є такими, що регулюються законодавством про працю, сторони розуміють цей факт, але жодним чином не оформляють своїх відносин, у першу чергу, з мотивів ухилення від сплати податків та інших обов'язкових платежів. Тобто, сфера регулювання статті 24 КЗпП України обмежується випадками, коли між підприємством та фізичною особою мають місце відносини, які по факту підпорядковуються трудовому законодавству, а застосування штрафних санкцій за абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України здійснюється у тому випадку, коли такі відносини не оформлені документами, визначеними КЗпП України.

За правилами статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але для цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату, послуги. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Натомість, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляються актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Отже, відносини, які виникають з цивільно-правового договору про надання послуг не є тотожними трудовим правовідносинам, а укладання цивільно-правового договору про надання послуг не свідчить про наявність трудових відносин між замовником та виконавцем.

Висновки аналогічного змісту також викладені у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17 та від 26.09.2018 у справі №822/723/17.

Як свідчать матеріали справи, 05.02.2016 між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та фізичною особою ОСОБА_10 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №1-02, відповідно до якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи). Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Факт надання відповідних послуг (робіт) буде засвідчуватися актом прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи). Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи) підписується сторонами після надання послуги (виконання робіт) та є невід'ємною частиною даного договору. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх повноважень.

Відповідно до пункту 2.1 виконавець зобов'язується надати послуги (виконати роботу), а саме: здійснити перевезення вантажу за встановленим маршрутом Забороль - Блонія - Київ. Вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає 315 грн. (а.с.31).

Аналогічні за змістом цивільно-правові договори були укладені також з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Так, 04.03.2016 між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та фізичною особою ОСОБА_9 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №2-03, відповідно до якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи). Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Факт надання відповідних послуг (робіт) буде засвідчуватися актом прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи). Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи) підписується сторонами після надання послуги (виконання робіт) та є невід'ємною частиною даного договору. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх повноважень.

Відповідно до пункту 2.1 виконавець зобов'язується надати послуги (виконати роботу), а саме: здійснити перевезення вантажу за встановленим маршрутом Київ - Польща - Рівне. Вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає 750 грн. (а.с.33).

11.03.2016 між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та фізичною особою ОСОБА_8 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №3-03, відповідно до якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи). Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Факт надання відповідних послуг (робіт) буде засвідчуватися актом прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи). Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи) підписується сторонами після надання послуги (виконання робіт) та є невід'ємною частиною даного договору. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх повноважень.

Відповідно до пункту 2.1 виконавець зобов'язується надати послуги (виконати роботу), а саме: здійснити перевезення вантажу за встановленим маршрутом Зоря - Струков - Київ. Вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає 285 грн. (а.с.35).

23.03.2016 між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та фізичною особою ОСОБА_7 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №4-03, відповідно до якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи). Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Факт надання відповідних послуг (робіт) буде засвідчуватися актом прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи). Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи) підписується сторонами після надання послуги (виконання робіт) та є невід'ємною частиною даного договору. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх повноважень.

Відповідно до пункту 2.1 виконавець зобов'язується надати послуги (виконати роботу), а саме: здійснити перевезення вантажу за встановленим маршрутом Харків - Блонія - Київ. Вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає 310 грн. (а.с.37).

23.08.2016 між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та фізичною особою ОСОБА_6 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №5-08, відповідно до якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи). Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Факт надання відповідних послуг (робіт) буде засвідчуватися актом прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи). Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи) підписується сторонами після надання послуги (виконання робіт) та є невід'ємною частиною даного договору. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх повноважень.

Відповідно до пункту 2.1 виконавець зобов'язується надати послуги (виконати роботу), а саме: здійснити перевезення вантажу за встановленим маршрутом Доброва - Славута. Вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає 250 грн. (а.с.39).

20.10.2016 між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та фізичною особою ОСОБА_5 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №6-10, відповідно до якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи). Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Факт надання відповідних послуг (робіт) буде засвідчуватися актом прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи). Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи) підписується сторонами після надання послуги (виконання робіт) та є невід'ємною частиною даного договору. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх повноважень.

Відповідно до пункту 2.1 виконавець зобов'язується надати послуги (виконати роботу), а саме: здійснити перевезення вантажу за встановленим маршрутом Київ - Стара Ібіца - Київ. Вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає 300 грн. (а.с.41).

26.08.2017 між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та фізичною особою ОСОБА_4 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №7-08, відповідно до якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи). Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Факт надання відповідних послуг (робіт) буде засвідчуватися актом прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи). Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаної роботи) підписується сторонами після надання послуги (виконання робіт) та є невід'ємною частиною даного договору. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх повноважень.

Відповідно до пункту 2.1 виконавець зобов'язується надати послуги (виконати роботу), а саме: здійснити перевезення вантажу за встановленим маршрутом Ізяслав - Гданськ - Київ. Вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає 275 грн. (а.с.43).

За результатами наданих послуг з між сторонами складено акти прийому-передачі наданих послуг до цивільно-правових договорів від 01.03.2016, 05.04.2016, 14.03.2016, 29.03.2016, 25.08.2016, 24.10.2016, 07.09.2017 (а.с.32-44).

Жодних відомостей про те, що вказані особи не погоджувалися з укладенням відповідних цивільно-правових договорів, відповідачем під час інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) здобуто не було, а відтак вказані угоди вважаються такими, що укладені за вільним волевиявленням на розсуд сторін і погоджені ними.

Також інспектором не були використані жодні повноваження, надані їй згідно з Порядком здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017. Зокрема, інспектор жодним чином не встановила, де знаходилися робочі місця вищевказаних осіб і яким чином вони створені; не опитала жодного працівника підприємця на предмет того, чи перебували відповідні фізичні особи у трудових відносинах з позивачем, чи мали постійне робоче місце, графік роботи, чи отримували заробітну плату, тощо; не зафіксувала в будь-який спосіб фактів виявлення неоформлених трудових відносин.

Більше того, інспектор з праці не спромоглася навіть визначити характер відповідних правовідносин та їхню періодичність.

Фактично, під час невиїзного інспектування інспектор з праці обмежилася лише отриманням у суб'єкта контролю копій цивільно-правових договорів, а усі свої висновки побудувала виключно на тому, що згідно з пунктом 9 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1001, здобувач ліцензії, ліцензіат оформляє трудові відносини з персоналом автомобільного транспорту шляхом укладання трудового договору відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України.

Разом з тим, допуск до міжнародних перевезень водіїв, на підставі укладених з ними цивільно-правових угод, а не трудових договорів, може трактуватися, як порушення ліцензіатом ліцензійних умов, відповідальність за які передбачена положеннями Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" №222-VIII від 02.03.2015, а не як порушення трудового законодавства.

При цьому, Держпраця не є органом ліцензування, а інпектори праці не наділені жодними повноваженнями щодо перевірки додержання ліцензіатами ліцензійних умов.

Таким чином, висновки інспектора праці, викладені в акті невиїзного інспектування є абсолютно голослівними.

В ході судового розгляду в повній мірі доведено, що громадяни ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували з позивачем не у трудових відносинах, а в цивільно-правових. Такі правовідносини носили разовий характер і не супроводжувалися обов'язковими атрибутами, притаманними трудовим договорам, зокрема такими, як: внутрішній трудовий розпорядок, визначені умови праці і керування процесом праці.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами судового розгляду, факт порушення позивачем трудового законодавства не доведено, позаяк жодних належних та допустимих доказів порушення стороною відповідача не надано.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про не доведення відповідачем належними та допустимими доказами порушення позивачем, як суб'єктом господарювання, частини першої та третьої статті 24 КЗпП України, а отже і наявності підстав, передбачених абзацом другим та третім частини другої статті 265 КЗпП України, для прийняття оспорюваного рішення, згідно якого на позивача накладено штраф у розмірі 781830 грн. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 13.09.2018 №РВ232/950/000366/ТД-ФС не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідного рішення суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, щодо позовної вимоги ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування припису №РВ232/950/АВ/П від 22.08.2018, суд зазначає наступне.

Передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7 встановлено, що ненормативні правові акти є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. До ненормативних актів належать конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, які застосовуються одноразово. Відтак, вимоги про скасування акту індивідуальної дії можуть стосуватися виключно діючих актів. Акт індивідуальної дії, який вичерпав свою дію, є юридичним фактом, що відбувся в минулому та призвів до виникнення певних правових наслідків, а тому юридичні факти або події минулого не можуть бути скасовані.

В силу вимог положень пункту 19 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до пунктів 23 та 24 даного Порядку припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю. Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник припису залишається в об'єкта відвідування.

Згідно з пунктами 27-30 Порядку у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

А відповідно до вимог пункту 25 Порядку, стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного у ньому строку усунення недоліків, якщо об'єкт відвідування не надав відповідь або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту усунення виявлених порушень.

Суд звертає увагу, що оскаржуваним приписом на позивача покладено обов'язок до 03.09.2018 усунути порушення, зокрема, частини першої та третьої статті 24 КЗпП України.

Поміж того, що на час складання вказаного припису таких порушень по факту у ФОП ОСОБА_3 не існувало, даний припис вичерпав свою дію, внаслідок закінчення строку його виконання. Стан виконання припису відповідачем не перевіряється і жодних претензій до позивача з приводу його невиконання не пред'являлося.

За наведеного, вказаний припис не породжує жодних правових наслідків для учасників спірних правовідносин.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №РВ232/950/АВ/П від 22.08.2018.

За наведеного, відповідні позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення.

В силу вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до цього присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області підлягають судові витрати у розмірі 8346,92 грн. (7818,31 грн - судовий збір сплачений за майнову вимогу та 528,61 грн. - судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Управління Держпраці у Рівненській області (, вул.Лермонтова,7, м.Рівне, 33028) задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ232/950/000366/ТД-ФС від 13.09.2018, згідно з якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 781830,00 гривень.

В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування припису №РВ232/950/АВ/П від 22.08.2018, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 пропорційну суму сплаченого судового збору в розмірі 8346,92 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 04 лютого 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.