Справа № 296/2633/16-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2019 року

Київ

справа №296/2633/16-а

касаційне провадження №К/9901/6433/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Хмельницької митниці ДФС на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 19.05.2016 (головуючий суддя - Адамович О.Й.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 (головуючий суддя - Євпак В.В., судді: Капустинський М.М., Мацький Є.М.) у справі №296/2633/16-а за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Хмельницької митниці ДФС Юровського К.В. від 11.03.2016 №0008/40000/16-0009/40000/16 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 17000 грн. за вчинення порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469 Митного кодексу України.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 19.05.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016, адміністративний позов задоволено повністю.

Судами попередніх інстанцій у межах спірних правовідносин встановлено, що у період з листопада 2013 року по квітень 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі» було ввезено на митну територію України та оформлено у митному режимі «тимчасове ввезення» наступний товар: 1) машина промислова YKK, електрична, не автоматична, загального призначення, серійний номер 1951, рік випуску 1992, в кількості - 1 шт.; 2) машина промислова YKK, електрична, не автоматична, загального призначення, серійний номер 080, рік випуску 2005, в кількості - 1 шт.; 3) машина промислова YKK, загального призначення, серійний номер 0010, тарифний номер 8477-80-90, рік випуску 2001, в кількості - 1 шт. Митним потом «Славута» Митниці надано дозвіл на поміщення зазначеного товару у митний режим «тимчасове ввезення» та взято зобов'язання про дотримання умов цього митного режиму від Товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі» в термін до 14.11.2016.

У зв'язку із реорганізацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі» шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна» майно, яке перебувало у власності та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі», у т.ч. промислові машини, оформлені у митному режимі тимчасового ввезення, були передані на підставі передавального акту від 01.12.2015 Товариству з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна». У зв'язку з цим, ОСОБА_1 (директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна», голова комісії з припинення (приєднання) Товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі») було подано до Митниці заяви про надання органом доходів і зборів дозволу на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів (швейне обладнання) для Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна». Такий дозвіл було надано, однак, за результатами проведеної перевірки було встановлено, що позивачем в порушення вимог частини третьої статті 109 Митного кодексу України, без дозволу митного органу було видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна» на підставі передавального акту від 01.12.2015 товари (промислові машини), які знаходяться під митним контролем і митне оформлення яких не закінчено. Таким чином, за наявності у діях посадової особи складу правопорушення, ОСОБА_1 на підставі частини 3 статті 469 Митного кодексу України притягнуто до відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення адміністративного позову, суди попередніх інстанції виходили з того, що позивачем не порушено вимог митного законодавства позаяк передача належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі» майна, у т.ч., майна (промислові машини), яке перебувало під митним контролем у митному режимі «тимчасове ввезення», мало місце у зв'язку із припиненням зазначеної юридичної особи шляхом приєднання її до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна».

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції, Хмельницька митниця ДФС подала касаційну скаргу, у якій просила Верховний Суд скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що позивачем в порушення вимог митного законодавства було видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна» без дозволу митного органу товари (промислові машини), які знаходяться під митним контролем і митне оформлення яких не закінчено.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно статті 103 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до статті 111 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) іноземні товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, зберігають статус іноземних товарів.

Частиною першою статті 112 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Частиною першою статті 321 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

Згідно частини шостої наведеної норми, перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується: 1) у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму; 2) у разі вивезення за межі митної території України - після здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та перетинання ними митного кордону України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Відповідно до статті 109 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа: 1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та 2) приймає на себе зобов'язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

При цьому, згідно пункту 10 частини першої статті 4 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дозвіл органу доходів і зборів - надання особі органом доходів і зборів усно, письмово (паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення певних дій.

Згідно частини третьої статті 469 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) видача без дозволу органу доходів і зборів або втрата товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, системний аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що у разі ввезення на митну територію України товару поміщеного у митний режим «тимчасове ввезення» митним органом за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, надається дозвіл на передачу будь-якій іншій особі права використання режиму тимчасового ввезення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішеннями загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі» від 18.06.2015 №8, від 01.12.2015 №32 та від 01.12.2015 №14 було вирішено реорганізувати (припинити) Товариство з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузер Фекторі» шляхом його приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна» з переходом всіх прав та обов'язків від Товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна»; затвердити передавальний акт на 30.11.2015 року майна, майнових прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі», що реорганізовується (припиняється) шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна».

Згідно частин першої, другої статті 104 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частиною 1 статті 106 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Зі змісту статті 107 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вбачається, що після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Підписані головою і членами комісії з припинення юридичної особи та затверджені учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, примірники передавального акта та розподільчого балансу передаються в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, за місцем її державної реєстрації, а також в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи - правонаступника, за місцем її державної реєстрації.

Отже, зі змісту наведених норм випливає, що складання передавального акту є одним із обов'язкових етапів процедури припинення юридичної особи в результаті реорганізації (злиття, приєднання, перетворення). Такий акт в розумінні наведених норм не є документом, який підтверджує передачу іншій особі права використання майна поміщеного в митний режим тимчасового ввезення.

В подальшому, ОСОБА_1 (директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна», голова комісії з припинення (приєднання) Товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне Траузес Фекторі») було подано до Митниці заяви про надання органом доходів і зборів дозволу на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів (швейне обладнання) для Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді Гармент Технолоджі Україна» та такий дозвіл митним органом наданий.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність у діях позивача складу правопорушення передбаченого статтею 109 Митного кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Хмельницької митниці ДФС без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Хмельницької митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 19.05.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 у справі №296/2633/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипулін

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк