Справа № 826/7247/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7247/18 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, який відповідно до Порядку №499 не оформив та не подав розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України документи позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати відповідача відповідно до Порядку №499 подати документи позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності на розгляд розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року даний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що підстав для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до постанов Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року №975 та «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травм або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28 травня 2008 року №499 немає, оскільки вказані норми поширюються лише на військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби, які отримали первинно інвалідність після 01 січня 2014 року. Крім того на день звільнення позивача з військової служби не існувало правової норми, яка б давала право на отримання одноразової грошової допомоги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних сил СРСР та приймав участь у бойових діях на території країн, де велись бойові дії.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 17 грудня 2012 року №2527, позивач отримав ряд захворювань, які пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 29 січня 2013 року №795677 серії 10ААА позивачу встановлено ІІ групу з 22 січня 2013 року безстроково з причин захворювань, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно посвідчення від 01 лютого 2013 року серії НОМЕР_1 позивач є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2017 року позивач звернувся із заявою та пакетом відповідних документів до КМВК щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Листом від 06 грудня 2017 року №ВСЗ/2290 КМВК повідомив ОСОБА_1 , що чинним законодавством передбачена виплата одноразової допомоги тільки особам, які звільнені з військової служби після 10 травня 2006 року та 01 січня 2017 року, при цьому, позивач на підставі наказу начальника академії № 110 був звільнений 14 квітня 1992 року, тобто до впровадження законодавства щодо виплати одноразової грошової допомоги, тому підстави для призначення такої допомоги відсутні. Крім того зазначено, що дія Порядку №975 поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01 січня 2014 року. Оскільки днем встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у випадку позивача довідка датована 22 січня 2013 року, то дія вищевказаної постанови не поширюється на нього, тому і підстави для направлення документів на комісію до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду відсутні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.1 статті 3 цього Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходить службу у військовому резерві, під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або не пізніше, ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення на умовах, визначених пунктом 3 цієї статті (ч. 4 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців»).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (чинної на момент звернення позивача з приводу виплати допомоги), що набрала чинності з 24 січня 2014 року, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Позивачу допомога не призначалася та не виплачувалася.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку №975).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 29 січня 2013 року серії 10 ААА № 795677 позивачу з результаті первинного огляду МСЕК було встановлено з 22 січня 2013 року другу групу інвалідності безстроково.

Таким чином, згідно статті 16 Закону №2011-ХІІ та Постанови №975, право на отримання допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, починається з моменту настання інвалідності незалежно від часу та терміну настання інвалідності.

Також Верховний Суд неодноразово усував розбіжності у застосуванні норм статті 16 Закону №2011-ХІІ, висловивши правовий висновок, згідно якого право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності та часу звільнення (постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 288/349/17).

Вищезазначені нормативно-правові акти не містять жодних обмежень щодо неможливості їх застосування до осіб, які отримали первинно інвалідність до 01 січня 2014 року. Тому твердження відповідача про те, що дія постанов Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284 та від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» передбачають виплату одноразової допомоги тільки особам, звільненим з військової служби відповідно після 10 травня 2006 року та 01 січня 2007 року, не відповідає вимогам законодавства щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Також не відповідає вимогам законодавства посилання на те, що дія постанови №975 поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01 січня 2014 року.

Враховуючи викладене, позивач отримав право на призначення одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності з 22 січня 2013 року, а тому має право на її призначення та виплату згідно з «Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від №499.

Так, згідно п.3 Порядку №499 особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військового комісаріату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Згідно п.7 Порядку №499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

відповідно до п.4.8 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08. серпня 2014 року №530, висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України (п.4.10 Положення).

Таким чином, Київський міський військовий комісаріат не є уповноваженим органом, який має право приймати рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а тому відповідач не міг розглядати заяву позивача від 28 листопада 2017 року та відмовляти у виплаті одноразової допомоги, а повинен був лише у 15-денний строк з дня реєстрації всіх поданих позивачем документів передати на розгляд розпорядникові бюджетних коштів щодо вирішення питання виплати або не виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, оскільки право позивачем на отримання одноразової грошової допомоги підтверджується матеріалами справи, так само вірно зазначено про застосування нормативно-правових актів, які діяли на момент встановлення інвалідності.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Київського міського військового комісаріату - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.