Справа № 824/21/19-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/21/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Антонюка О.В.,

представника відповідача Чумак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач), звернулась в Чернівецький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС України у Чернівецькій області за №/1 від 13 грудня 2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

- стягнути судові витрати з відповідача;

Аргументи учасників справи.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.12.2018 року контролюючим органом прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №005405607/1 в загальній сумі 18478,00 грн., в тому числі штраф в сумі 7862,50 грн. та пеня в сумі 10615,57 грн., яке на його думку підлягає скасуванню з огляду на наступне:

1.1. На думку позивача, всі належні суми єдиного внеску з 21 жовтня 2015 року до 17 лютого 2017 року позивачем були сплачені вчасно і в повному обсязі, однак не на рахунок НОМЕР_3 за найманих працівників, а на рахунок НОМЕР_4 на який позивач, як підприємець сплачує вказані внески за себе, двома окремими платежами, де було вказано за що здійснюється сплата, через банківську установу Приватбанк /Приват 24/. Разом з тим, у лютому 2017 року позивач виявив помилку та звернувся до відповідача з заявою від 17.02.2017 року щодо перерахування помилково сплачених коштів не на той рахунок, а в подальшому вказані кошти у повному обсязі перераховано на рахунок НОМЕР_3.

1.2. Вважає, що сплачені кошти за найманих працівників і за себе (приватного підприємця) були зараховані на єдиний казначейський рахунок і надійшли до бюджету, а невірне зазначення номеру рахунку не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у законодавством строк.

2. Відповідач 28.01.2019 року подав відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого зазначив, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

2.1. Позивачем належним чином не виконувались норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зокрема єдиний внесок за вересень 2015 року - січень 2018 року сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку, відтак оскаржуване рішення винесено відповідно до вимог чинного законодавства.

2.2. Позивач скориставшись правом передбаченим статтею 163 КАС України, подав відповідь на відзив, де вказав аналогічні аргументи, які вказані в адміністративному позові.

3. Доводи учасників справи.

3.1. Позивач звертаючись з позовною заявою до суду, окрім іншого просив суд розглянути справу без його участі.

3.2. 07.02.2019 року в судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

3.3. Враховуючи приписи статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача.

4. Встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини.

4.1. 26.10.2018 року відповідачем винесено рішення № про застосування до ОСОБА_2 штрафних санкцій та нарахування пені на суму 20965,15 грн. за несплату /неперерахування/ або несвоєчасну сплату /несвоєчасне перерахування/ єдиного внеску за період з 21.10.2015 року до 17.10.2017 року. (а.с.14)

4.2. 05.11.2018 року позивачем направлена скарга до ДФС України.

4.3. 07.12.2018 року ДФС України винесено рішення № /к/99-99-11-05-02-25 про результати розгляду скарги, відповідно до якого рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.10.2018 № ГУ ДФС у Чернівецькій області скасовано (відкликано з дня прийняття даного рішення), скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 від 05.11.2018 № б/н - задоволено частково, зобов'язано ГУ ДФС у Чернівецькій області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника, а також винести та направити нове рішення, відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с.11-13)

4.4. 13.12.2018 року відповідачем винесено рішення № /1, про застосування до ОСОБА_2 штрафних санкцій та нарахування пені на суму 18478,07 грн. за несплату/неперерахування або несвоєчасну сплату/несвоєчасне перерахування єдиного внеску за період з 21.10.2015 року до 17.02.2017 року, яке позивач отримав 21.12.2018р. (а.с.15,17)

4.5. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної - особи підприємця ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа - підприємець 02.06.2006 року, № запису про державну реєстрацію 0011174. (а.с.8)

4.6. Судом досліджені виписки по витратам по картці/рахунку ОСОБА_2 за період 21.10.2015 року -17.02.2017 року. (а.с.30-64)

4.7. Судом також дослідженні платіжні доручення згідно яких позивачем сплачувався єдиний соціальний внесок, зокрема: № 44012391 від 19.10.2015 року, № 4401189 від 19.10.2015 року, № 46641391 від 16.12.2015 року, № 466413541 від 16.12.2015 року, № 45319117 від 19.11.2015 року, № 45319142 від 19.11.2015 року, № 49148340 від 15.02.2016 року, № 49148282 від 15.02.2016 року, № 48012630 від 19.01.2016 року, № 48012552 від 19.01.2016 року, № 50239168 від 11.02.2016 року, № 50239155 від 11.02.2016 року. (а.с.65-70)

4.8.Судом також досліджено наступні докази у справі:

- інтегрована картка платника податків з єдиного соціального внеску; (а.с. 81-88)

- облікові (ідентифікаційні) дані платника податку; (а.с. 90-92)

- звіт про суми нарахованої заробітної плати; (а.с. 98-100)

- заява про перерахунок коштів від 17.02.2017 року; (а.с.89)

5. До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

5.1. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

5.2. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

5.3. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

5.4 Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

5.5 Частиною 5 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

5.6. Відповідно до абз. 1 частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

5.7. Згідно з пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

5.8. Положеннями частинами 2 статті 9 Закону № 2464-VІ визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

5.9. Відповідно до частини 13 статті 9 Закону № 2464-VІ суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

5.10. На підставі пунктів 2 та 3 частини 2 статті 12 Закону № 2464-VІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

5.11. Нормами статті 11 Закону № 2464-VІ визначено, що страхові кошти, акумульовані на централізованих рахунках органів доходів і зборів, автоматично перераховуються не пізніше наступного операційного дня після їх зарахування на централізовані рахунки Пенсійного фонду, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, на рахунки Накопичувального пенсійного фонду (далі - Накопичувальний фонд), а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до визначених законом пропорцій. Обмін інформацією щодо перерахованих на рахунки органів доходів і зборів страхових коштів здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

5.12. Згідно з частиною 2 статті 11 Закону № 2464 із страховими коштами, акумульованими на рахунках органів доходів і зборів, здійснюються такі операції: 1) перерахування на рахунки Пенсійного фонду фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до встановлених законом пропорцій розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; 2) повернення платникам єдиного внеску надміру або помилково сплачених сум; 3) повернення безпідставно стягнених сум єдиного внеску.

5.13. Нормами частини 2 статті 25 Закону України № 2464-VІ передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

5.14. Відповідно до частини 10 та частини 11 статті 25 Закону України № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, в т.ч: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

5.15. Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок сплати платником податків єдиного внеску у встановлені законом строки, а також передбачена відповідальність за порушення таких строків сплати.

5.16 Крім того, з аналізу вищезазначених норм випливає, що для визначення правильності нарахування штрафу та пені, обов`язково слід встановити факт невиконання платником єдиного внеску обов`язку по сплаті сум внеску, а також розмір недоїмки, на який нараховано штраф та пеню.

5.17. Заперечуючи проти позову відповідач наголошував, що позивачем не було забезпечено своєчасної сплати сум єдиного внеску відповідно до норм чинного законодавства.

5.18. Суд не погоджується з вказаними доводами відповідача з огляду на наступне.

5.19. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є платником єдиного соціального внеску та перебуває на обліку у відповідача. Сплата позивачем сум єдиного соціального внеску за спірний період підтверджується випискою по витратам по картці/рахунку позивача (рух коштів), платіжними дорученнями та встановленими обставинами в справі.

5.20. Пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346-ІІІ (далі Закон №2346-ІІІ) визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

5.21. Пунктом 1.30 статті 1 Закону №2346-ІІІ встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

5.22. Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону №2346-ІІІ банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

5.23. Відповідно до пп. 16.5.2 п. 16.2 статті 16 Закону №2346-ІІІ днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

5.24. Пунктом 22.4 статті 22 Закону №2346-ІІІ передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

5.25. Наявні у матеріалах справи платіжні доручення та банківські виписки підтверджують беззаперечний факт того, що суму ЄСВ у період (21.10.2015 по 17.02.2017р.р.) були сплачені позивачем своєчасно та у повному обсязі.

Разом з цим, у зв'язку допущеною позивачем помилкою сплачені ним кошти у день їх списання з його рахунку не були відображені в інтегрованій картці, за допомогою якої орган доходів і зборів здійснює оперативний облік ЄСВ.

5.26. Надаючи правову оцінку таким діям позивача, суд приходить до висновку, що факт сплати позивачем сум єдиного соціального внеску на інший рахунок ГУ ДКСУ 3719 не може бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки відповідні кошти були сплачені позивачем у повному обсязі та своєчасно, і зараховані до Державного бюджету, що не спростовано відповідачем.

5.27. При цьому, штрафні санкції та пеня, передбачені ч. 10 і п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2346-ІІІ застосовуються до платника лише у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених суми єдиного внеску на невідповідний рахунок 3719. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

5.28. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №816/591/16, від 21.02.2018 у справі №813/1008/16, від 14.02.2018 у справі №816/1254/17 та у постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 №21-377а15, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин щодо застосування норм права.

5.29. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для застосування до позивача штрафу та пені, передбачених ч. 10 і п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2346-ІІІ.

5.30. За таких обставин, суд вважає, що доводи відповідача щодо правомірності застосування до позивача штрафу і пені при здійсненні помилкового перерахування єдиного внеску на неналежний код бюджетного класифікатора є безпідставними та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, відтак оскаржуване рішення контролюючого органу є протиправним та підлягає скасуванню.

5.31. Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

5.32. Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

5.33. З огляду на наведене, суд погоджується з мотивами і аргументами на які посилався позивач, оскільки наведений перелік доказів повністю спростовує позицію відповідача, як таку, що не відповідає критеріям визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, а відтак адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

6.3. Відповідно до частини 5 та 6 статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про повернення судового збору.

6.4. Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд (окрім іншого) враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

6.5. Звертаючись до суду, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

6.6. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач звертаючись до суду сплатив судовий збір у більшому розмірі ніж того вимагає стаття 4 Закону України "Про судовий збір", а тому надміру сплачений судовий збір у розмірі 993,60 підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України (з розрахунку 1762,00 грн. - 768,40 грн.), а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в сумі 768,40 грн. слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області за № /1 від 13 грудня 2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 сплачені судові витрати - судовий збір в сумі 768,40 грн.

4. Повернути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 993,60 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2018 р.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код РНОКПП:НОМЕР_2)

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану 200-А, м. Чернівці, 58013, )

Суддя Боднарюк О.В.