Справа № 826/14162/17
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 лютого 2019 року м. Київ № 826/14162/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі Головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Аблова Є.В., Літвінової А.В. розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2018 р. в адміністративній справі № 826/14162/17

за позовомОСОБА_1
доТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області
третя особа проГоловне управління Державної казначейської служби України в м. Києві визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд за виключними обставинами та скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2018 року.

В її обґрунтування заявник посилався на те, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа №826/14162/17 за її позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку, нарахування та виплати судді Вишгородського районного суду Київської області Войнаренко Л.Ф. суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік";

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок, нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди за період з 01.01.2017р. по 30.06.2017р., за період фактичної роботи та щорічної основної та додаткової відпусток у розмірі, встановленому ч. 2, 3, 5 ст. 133, ст. 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р., тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016р. в розмірі 3200грн., з виплатою доплати за вислугу років - з 01.01.2017р. по 10.05.2017р. в розмірі 80% від посадового окладу з урахуванням проведених позивачу виплат у вказаному періоді.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2018 року в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192- VIІ. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».

Відповідно до п.3 даного рішення положення частини третьої, десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192 - VIІ, які визнані неконституційними пунктами 1,2 резолютивної частини цього рішення, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

З огляду на викладене заявник вважає, що наявні підстави для перегляду рішення суду від 30.07.2018 року за виключними обставинами на підставі п.1 ч.5 ст.361 КАС України.

Представником Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області суду подано відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні відповідної заяви.

Обґрунтовуючи поданий відзив останній посилався на те, що у пункті 3 розділу ІІ положень закону України від 06.12.2016 року №1774- VIІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

В поданій до суду відповіді на відзив, позивач не погодився з доводами відповідача та просив заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами задовольнити повністю.

До внесення змін до Законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року встановлений в розмірі 1600 грн. (ст.7 Закону України від 21.12.2016 року №1801- VIІІ «Про Державний бюджет України на 2017 рік»), на 1 січня 2018 року - 1762 грн. (ст.7 Закону України від 07.12.2017 року №2246- VIІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік»), на 1 січня 2019 року - 1921 грн. (пункт 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 року №2629- VIІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік»).

Відповідач наголошував, що положення Закону №1774- VIІІ є чинними, не конституційними не визнавалися та відповідно не скасовувалися.

Отже, з огляду на викладене, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя місцевого суду повинен отримувати суддівську винагороду в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Представником третьої особи жодних пояснень по суті поданої заяви суду надано не було.

Ухвалою суду від 11.01.2019 року за вказаною заявою було відкрито спрощене провадження за виключними обставинами та призначено заяву до розгляду на 31.01.2019 року.

На підставі клопотань представників заявника, відповідача та третьої особи від 31.03.2019 року розгляд вказаної заяви у відповідності до приписів ч.3 ст.194 КАС України здійснювався в письмову провадженні на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши доводи позивача та відповідача, викладені в заяві та відзиві не неї, матеріали адміністративної справи №826/14162/17 суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАСУ судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами частин 5 ст.361 КАСУ підставами для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи судом.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи №826/14162/17 рішення Окружного адміністративного суду 30.07.2018 року, що переглядається за виключними обставинами, набрало законної сили, апеляційні чи касаційні скарги на нього не подавалися.

Обґрунтовуючи відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з приписів чинних на той час правових норм.

Зокрема, суд в рішенні зазначив наступне.

Частиною другою статті 130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII (надалі - Закон №1402) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом першим частини третьої статті 135 Закону №1402 встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас абз. 1 ст. 22 р. ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Натомість п. 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Так, згідно з частиною третьою статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. №2453-VI (надалі - Закон №2453) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Аналіз наведених правових норм свідчить про наявність двох можливих базових розмірів посадового окладу судді місцевого суду з 01.01.2017р., зокрема обрахованих: 1) для суддів місцевих судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання - на підставі ч. 3 Закону №2453; 2) для суддів місцевих судів, які пройшли кваліфікаційне оцінювання - на підставі ст. 135 Закону №1402 із врахуванням положення п. 24 розділу ХІІ зазначеного Закону.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 призначена на посаду до набрання чинності Законом №1402 та не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), а тому її посадовий оклад належить обраховувати з огляду на розмір визначений частиною третьою статті 133 Закону № 2453, який становить 10 мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону №1801-VIII встановлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200,00 грн.

Згідно зі статтею 7 Закону №1801-VIII з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600,00грн.

Окрім того, пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (надалі - № 1774-VIII), встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 грн.

Суд зазначив, що вказаний пункт не змінює частину третю статті 133 Закону № 2453 у частині визначення саме мінімальної заробітної плати як величини, на основі якої обчислюється суддівська винагорода, оскільки цим пунктом встановлено розмір мінімальної заробітної плати, а не розмір "розрахункової величини".

Крім того, суд вважав положення пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1774-VIII спеціальними стосовно обчислення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат по відношенню до загального правового регулювання розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом №1801-VIII. Тому, відсутність внесених змін до бланкетної норми частини третьої статті 133 Закону № 2453 не є перешкодою для застосування вказаного пункту.

Таким чином, у січні - грудні 2017 року суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, відповідно до штатних розписів правомірно встановлено посадові оклади у розмірі 16000,00 грн.

Отже, як вбачається наведеного вище, в спірних правовідносинах суд, при вирішенні справи№826/14162/17, посилався на частину 3 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192- VIІ висновок щодо неконституційності якого зроблено Конституційним Судом України у Рішенні від 04.12.2018 року, на яке, як виключну обставину, посилався заявник.

У відповідності до ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» №2136-VIII від 13.07.2017 року закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, резолютивна частина рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року поширюється на всі правовідносини, які існують з дня його ухвалення та зворотної сили в часі не має.

За ч.6 ст.361 КАС У країни при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як вбачається з заявлених вимог позивача у адміністративній справі №826/14162/17 вони стосувалися визнання протиправної бездіяльності відповідача, вчиненої в період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року, та необхідністю зобов'язання його вчинити у зв'язку із цим певні дії, тобто до прийняття вищевказаного Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 року.

Суд звертає увагу, що при вирішенні адміністративної справи судом першої інстанції надавалася оцінка правомірності виплати суддівської винагороди позивачу відповідно до чинного на той час законодавства виходячи з розрахункової величини суддівської винагороди (мінімальна заробітна плата чи величина у розмірі 1600,00 грн., що дорівнює прожитковому мінімуму для працездатних осіб)

При цьому, згідно п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року, неконституційними були визнані зміни щодо розміру суддівської винагороди, в той час, як рішення щодо неконституційності пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (надалі - № 1774-VIII) (щодо застосування розрахункової величини у розмірі 1600,00 грн.) прийняте не було.

З огляду на викладене, зазначене вище рішення Конституційного Суду України не може бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2018 року за виключними обставинами, а відповідна заява ОСОБА_1 задоволеною.

Статтею 368 КАС України врегульовано порядок здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Під час перегляду за нововиявленими або виключними обставинами сторони користуються правами, визначеними статтею 47 цього Кодексу.

За результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У той же час, у відповідності до приписів ч.1, ч.2, ч.3статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п'ятої статті 361 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд:

1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду;

2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова;

3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

У разі залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення інші учасники справи можуть вимагати компенсації особою, яка її подала, судових витрат, понесених ними під час провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене вище, керуючись ст.ст.361-369 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) про перегляд судового рішення за виключними обставинами та залишити рішення Окружного адміністративного суду 30.07.2018 року в силі.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: Є.В. Аблов

А.В. Літвінова