Справа № 280/4931/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 січня 2019 року Справа № 280/4931/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (69118, м. Запоріжжя, вул. Стешенка, 18, РНОКПП НОМЕР_1)

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого, 25-а, )

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо припинення виплати з 01 травня 2018 року пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із втратою годувальника;

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відновити виплату ОСОБА_1, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1, призначеної їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника з 01 травня 2018 року.

Ухвалою судді від 26 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та призначено судове засідання на 18 грудня 2018 року.

За правилами статті 258 КАС України Кодекс адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином останній день розгляду справи є 25 січня 2019 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до довідки від 12 червня 2015 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та довідка є чинною і не припиненою. З 01 травня 2018 відповідач припинив виплату пенсії позивачці. На звернення позивачки ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відповідь, в якій зазначено, що призупинено у зв'язку із відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Згідно з рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 04 червня 2018 року виплату пенсії Позивачці поновлено з моменту припинення, але жодних виплат так і не відбулося. Відповідач у своїй відповіді повідомив позивачку, що з 01 липня 2018 року призупинено виплату пенсії до з'ясування її фактичного місця проживання/перебування та підтвердження довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в порядку верифікації, відповідно до постанови КМУ від 18 лютого 2016 року №136 одержано інформацію від Міністерства фінансів України, сформовану за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи. На адвокатський запит представника позивача надано відповідачем відповідь аналогічну вищезазначеним. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем в строк встановлений ухвалою від 26 листопада 2018 року про відкриття провадження в адміністративній справі, для подання відзиву на позов не подано.

Однак 14 грудня 2018 року відповідачем подано до суду клопотання в якому просить суд закрити провадження по справі №280/4931/18, у звязку із фактичним повним відновлення законних прав та інтересів позивача. Зазначає, що відновлена виплата пенсії позивачу та проведена доплата невиплаченої пенсії з травня 2018 року, яка буде отримана позивачем у грудні 2018 року.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені субєктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Суд зазначає наступне, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання дій, щодо припинення субєкта владних повноважень протиправними.

Крім того, до клопотання відповідачем не додано доказів про відновлення виплати ОСОБА_1.

За таких обставин суд не знайшов законних підстав для задоволення клопотання відповідача та не бере його до уваги.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки від 12 червня 2015 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення позивачку взято на облік як внутрішньо переміщеної особи та знаходиться на обліку у відповідача і є пенсіонером за видом пенсії - у разі втрати годувальника.

Відповідач з 01 травня 2018 року припинив виплату зазначеної пенсії ОСОБА_1.

ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 21 серпня 2018 року №1216/М-18/кц на звернення Позивачки повідомлено, що виплату пенсії їй призупинено у зв'язку із відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Згідно з рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 04 червня 2018 року виплату пенсії позивачці поновлено з моменту припинення.

ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відповідь від 25 вересня 2018 №1568/М-18/кц, 1677/М-18/кц на звернення Позивачки, стосовно неї у липні 2018 року, в порядку верифікації, відповідно до постанови КМУ від 18 лютого 2016 року №136 одержано інформацію від Міністерства фінансів України, сформовану за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи, у зв'язку із чим виплату пенсії Позивачці з 01 липня 2018 року знов призупинено до з'ясування її фактичного місця проживання/перебування та підтвердження довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У відповіді відповідача від 13 листопада 2018 року №19583/05 на адвокатський запит зазначено, що пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08 червня 2016 року №365, орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом міністрів України. Також зазначено, що на підставі наданої ОСОБА_1 заяви від 01 листопада 2018 року інформацію по ній було передано на розгляд Комісії, в свою чергу Комісією від 06 листопада 2018 року року було прийнято рішення про поновлення виплати пенсії №12-20, а враховуючи зазначене, виплату пенсії ОСОБА_1 буде поновлено з грудня 2018 року, а пенсійні виплати з 01 травня 2018 року (22852,76 грн.) будуть виплачені відповідно до встановленого Порядку.

Позивач не погодившись з такими діями відповідача, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Також слід зазначити, що Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

В листі ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25 вересня 2018 №1568/М-18/кц, 1677/М-18/кц, на підставу зупинення позивачу пенсійних виплат посилається на те що за результатами верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду, фондів загального соціального страхування згідно постанови КМУ №136 від 18 лютого 2018 року.

Підпунктом 3 пункту 12 наведеного Порядку встановлено, що соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі, отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат.

Статті 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначено підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд зазначає, що Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або іншим законом з питань пенсійного забезпечення не передбачено будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є лише підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону.

Відповідачем не надано належного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії з 01 травня 2018 року.

20 жовтня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року (в редакції чинній на момент видачі довідки позивачу) строк дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлений не був.

Постановою Кабінету Міністрів від 08 червня 2016 року №352 було також внесено зміни до Постанови №509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Питання виплати пенсій врегульовано статтею 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з частини 2 статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Водночас, статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено. Що ж стосується рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, то воно не є таким рішенням у розумінні частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд вважає за необхідне звернути увагу на пріоритетність застосування вимоги статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказана позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка неодноразово викладалась в судових рішеннях, наприклад від 06 лютого 2018 року у справі №263/7763/17, від 06 лютого 2018 року у справі №243/8033/17 тощо.

Звідси, суд враховує при ухваленні рішення у цій справі правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій, у зв'язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати їй пенсії з 01 травня 2018 року, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконати негайно.

Частиною 1 статті 371 КАС України зазначено, що негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби; припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; уточнення списку виборців; усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Враховуючи матеріали справи та приписи статті 371 КАС України суд вбачає необхідність у зверненні до негайного виконання рішення у даній справі щодо зобов'язання перерахування та виплати суми пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Щодо подання звіту про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішення, суд зазначає про наступне.

Частиною 2 статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (69118, м. Запоріжжя, вул. Стешенка, 18, РНОКПП НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого, 25-а, ) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо припинення виплати з 01 травня 2018 року пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із втратою годувальника.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відновити виплату ОСОБА_1, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1, призначеної їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника з 01 травня 2018 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 25 січня 2019 року.

Суддя Д. В. Татаринов