Справа № 480/4557/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2019 р. Справа № 480/4557/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/4557/18
за позовом ОСОБА_3
до Управління ДМС України в Сумській області
про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 15.06.2018 № 29 про заборону вїзду в Україну громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 червня 2018 року Управління ДМС у Сумській області прийняло рішення № 93 про примусове повернення позивача з України, а 15.06.2018, на підставі рішення № 93, відповідачем було прийнято рішення № 29 про заборону в'їзду в України строком на 5 років.
Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем рішеннями відносно себе, вважає їх протиправними та прийнятими з порушенням норм Конституції України, Міжнародних правових актів та чинного законодавства України, виходячи з наступного. Позивач зауважує, що єдиною підставою для його видворення став лист ГУ НП в Сумській області № 517/03/16-2018, який не містить жодних доказів майбутньої протиправної поведінки позивача, а є виключно припущеннями правоохоронного органу, які є протиправними. Позивача безпідставно та необґрунтовано було звинувачено у тому, що він у майбутньому буде вчиняти особливо тяжкі злочини проти миру та безпеки людства, тобто ГУ НП в Сумській області, зі 100 відсотковою упевненістю, своїм листом повідомляє інший державний орган - Управління ДМС у Сумській області, що Позивач буде вчиняти злочини та становить загрозу для суспільства, - однак не надає жодного доказу чи обґрунтованого підтвердження цим висловлюванням. На думку позивача, відповідач не надав аргументованих доводів і доказів, які б переконливо свідчили про те, що перебування Позивача в Україні може загрожувати (становити небезпеку) національній безпеці України або громадському порядку. Лише факт вчинення кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_3 відбув покарання у встановленому кримінальним Законом порядку, не може розглядатися, як безумовна підстава для заборони перебування в Україні та примусового повернення.
Крім того, на переконання позивача, відповідачем безпідставно не прийнято до уваги той факт, що позивач в Україні має сім'ю: жінку, громадянку України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, з якою укладено шлюб 27.12.2012; мати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, також, є громадянкою України, та брата ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. який також є громадянином України, тобто усі близькі і рідні позивача є громадянами України, близьких родичів на території ОСОБА_8 ОСОБА_4 у нього не має, адже усі вони переїхали в Україну та набули громадянство України. Наявність у Відповідача законної дружини, з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі є беззаперечною підставою для його легалізації в Україні з метою возз'єднання сім'ї на підставі ч.14 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Однак ця виключна обставина, була свідомо проігнорована відповідачем, чим було порушено основоположне право позивача на повагу до особистого і сімейного життя, передбачене Конвенцією про права людини і основоположних свобод.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.
У письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 15.06.2018 № 29 про заборону вїзду в Україну громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є законним обґрунтованим та прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.06.2018 у справі № 517/3361/18 громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 примусово видворено за межі території України, та затримано з метою примусового видворення за межі території України. Рішення суду було звернуто до негайного виконання (а.с. 41-43).

На виконання рішення суду, відповідно до протоколу про адміністративне затримання від 12.06.2018 позивача затримано та примусово видворено через пункт пропуску державного кордону «Серпневе-1», що підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.07.2018 № 5901.10-5679/59.1- 18 (а.с. 45).

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.06.2018 у справі № 517/3361/18 про примусове видворення за межі території України оскаржувалося позивачем в судовому порядку, та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 йому було відмовлено у відкритті апеляційного провадження (а.с. 48-49).

15.06.2018 Управлінням ДМС України в Сумській області прийнято рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 15.06.2018 № 29 про заборону вїзду в Україну строком на 5 років громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 44).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Вищенаведена норма абз. 3 ч. 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є імперативною та не передбачає виключень.

Враховуючи, що рішення Зарічного районного суду від 12.06.2018 у справі № 517/3361/18 про примусове видворення позивача за межі території України є чинним, ніким не скасовано, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення про заборону позивачу вїзду в Україну строком на 5 років, відповідач діяв виключно у межах повноважень та у спосіб, визначений абзацом 3 ч. 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно із п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд вважає, що рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 15.06.2018 № 29 про заборону вїзду в Україну громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є законним, обґрунтованим, прийнятим на підставі, в порядку і межах встановлених Конституцією України та чинного законодавства України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 15.06.2018 № 29 про заборону вїзду в Україну громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління ДМС України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 14.02.2019.