Справа № 420/761/19
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/761/19
У Х В А Л А

13 лютого 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Гусев О.Г., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 15 липня 2003 року №59,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, за участю третьої особи - ОСОБА_2, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Нерубайської сільської ради від 15 липня 2003 року за №59 про "Видачу свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна" в частині видачі ОСОБА_3 свідоцтва про права власності на будинок АДРЕСА_1

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що рішенням №59 від 25 липня 2003 року виконком Нерубайської сільської ради видав ОСОБА_3 свідоцтво на право власності на будинок АДРЕСА_1

Зазначене рішення позивач вважає незаконним та протиправним, оскільки рішення прийнято після спливу п'яти років з дня смерті ОСОБА_3, а також з огляду на те що ОСОБА_3 з 1978 року не проживав у будинку НОМЕР_1.

Також позивач зазначає, що ОСОБА_2 на підставі незаконного, протиправного рішення в подальшому одноособово оформив на себе право власності на будинок АДРЕСА_1

Крім того, позивач вважає що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, порушив право позивача на спадщину за законом після смерті матері.

У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства і відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Пунктами 1, 2 частини 1статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Так, за приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Даний спір не може бути віднесений до публічно-правового, оскільки предметом даного позову є можливе набуття позивачем речового права на будинок та позбавлення третьої особи цього права , а тому спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 19 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі - вирішення даного спору відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин позов не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи та спрямований на захист прав у сфері цивільно - правових, а не публічно-правових відносин, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, адміністративні суди не є «судом, встановленим законом» для розгляду такої категорії справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі, з огляду на той факт, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

Згідно частини 6 статті 170 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 170, 241, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 15 липня 2003 року №59.

Роз'яснити позивачу, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду Біляївським районним судом Одеської області в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Гусев О.Г.

Повний текст Ухвали складено та підписано суддею 13 лютого 2019 року.