Справа № 0940/2040/18
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2019 р. справа № 0940/2040/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування пункту 20.2 рішення Івано-Франківської міської ради №133-19 від 02.05.2018 року та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування п. 20.2 Рішення Івано-Франківської міської ради № 133-19 від 02.05.2018 яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 орієнтованою площею 0,0580 га в садівничому товаристві "За мир" та зобов"язання Івано-Франківської міської ради повторно розглянути на сесії звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 орієнтованою площею 0,0580 га в садівничому товаристві "За мир" та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Івано-Франківська міська рада протиправно відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 орієнтованою площею 0,0580 га в садівничому товаристві "За мир", оскільки формальна підстава "не підтримано МВК", не передбачена чинним законодавством. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та зобов"язано Івано-Франківську міську раду надати суду належним чином завірену копію оскаржуваного рішення та заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 орієнтованою площею 0,0580 га в садівничому товаристві "За мир" з первинними документами, а також інші документи, які були підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

19.12.2018 Івано-Франківська міська рада надала суду відзив на позов разом із витребуваними судом письмовими доказами. Проти позову заперечує із підстав викладених у відзиві. Просить розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання осіб які беруть участь у справі та в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому, пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що не має підстав для проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, а тому, клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не підлягає до задоволення.

Розглянувши позовну заяву в порядку визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази які містяться в матеріалах справи, відзив на позов, судом встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 є членом Івано-Франківського садівничого товариства "За мир".

27.03.2018 ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0580 га в садівничому товаристві "За мир". До вказаної заяви позивачем були подані всі необхідні документи в тому числі і копія виписки із протоколу садівничого товариства.

02.05.2018 Рішенням Івано-Франківської міської ради № 133-19 пунктом 20.2 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 орієнтованою площею 0,0580 га в садівничому товаристві "За мир" на підставі того, що не підтримано МВК.

Вважаючи таке рішення незаконним, позивач звернулася до суду.

При вирішенні даного спору суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких віднесено розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та інші.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно підпункту 9 пункту "б" частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища належать, зокрема, і повноваження по підготовці висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно із частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

За приписами частин сьомої - одинадцятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

На думку суду, подана 27.03.2018 заява позивача із додатками відповідає вимогам, встановленим частиною шостою статті 118 ЗК України, відтак вона підлягала розгляду відповідачем. При цьому, виходячи із приписів частини сьомої статті 118 ЗК України, підставою відмови у наданні такого дозволу могла бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається із оскаржуваного рішення міської ради від 02.05.2018 № 133-19, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з тих підстав, що не підтримано МВК.

Із викладеного вбачається, що п. 20.2 оскаржуваного рішення № 133-19 від 02.05.2018 про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою суперечить вимогам частини сьомої статті 118 ЗК України, тобто відповідач відмовив у наданні зазначеного дозволу з підстав, які не передбачені законодавством.

Відповідно до ч.2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності :свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1409,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 20.2 Рішення Івано-Франківської міської ради № 133-19 від 02.05.2018 яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 орієнтованою площею 0,0580 га в садівничому товаристві "За мир".

Зобов"язати Івано-Франківську міську раду Івано-Франківської області повторно розглянути на сесії звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 орієнтованою площею 0,0580 га в садівничому товаристві "За мир" та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Стягнути із бюджетних асигнувань Івано-Франківської міської ради (, вул. Грушевського 21, м. Івано-Франківськ, 78016) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев"ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.