Справа № 0440/5291/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року

Справа № 0440/5291/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Захарчук – Борисенко Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Виналь” до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Виналь” звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 №66355-17/12;

- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 №66355-17/12.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведеними заходами щодо перевірки відповідності юридичної адреси фактичному місцезнаходженню ТОВ «Паола Інвест» працівниками податкового органу встановлено відсутність такого платника податків за місцезнаходженням, про що складений Акт обстеження суб’єкта підприємницької діяльності від 29.05.2018 року. Головне управління ДФС в Івано – Франківській області об’єктивно позбавлена можливості виконати свої функції стосовно належного обліку зазначеного підприємства, контрольно – перевірочної роботи, оскільки відомостей про фактичну адресу підприємством до контролюючого органів не надавалось. Позивач зазначає, що підприємством неправомірно внесено недостовірні відомості до ЄДР щодо юридичної (фактичної) адреси, спрямовані на ухилення від сплати податків та унеможливлення відповідних перевірок його діяльності. Посилаючись на положення статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», контролюючий орган звернувся до суду з даними позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2018 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №804/3443/18.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2018 року провадження у справі було поновлено та розгляд справи призначено у судове засідання.

21.09.2019 року від відповідача надійшов письмовий відзив проти позову, в якому відповідач проти позову заперечував в повному обсязі та зазначив, у зв’язку із оскарженням позивачем рішення про застосування фінансових санкцій від 26.04.2018 №000076/04-36-40-06 у судовому порядку, суми грошових зобов’язань вважаються не узгодженими. У зв’язку із чим, на підставі статті 60 Податкового кодексу України та Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платником податків, податкова вимога від 14.06.2018 року №66355-17/12 вважається відкликаною, що підтверджується витягом з АІС «Податковий блок». Стосовно рішення про опис майна, то відповідач зазначив, що воно також вважається відкликаним оскільки не було реалізоване як акт індивідуальної дії, тобто на підставі зазначеного Рішення не було проведено опис майна.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі представника в письмовому провадженні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з’явився, проти розгляду справи в письмовому провадженні не заперечував.

З урахуванням викладеного, суд розглянув дану справу у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Виналь» має ліцензію на виробництво алкогольних напоїв реєстраційний №396 серія АЖ №077276 від 15.11.2017 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Виналь» 11.07.2018 засобами поштового зв'язку було отримано від Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області податкову вимогу ГУ у Дніпропетровській області від 14.06.2018 року №66355-17/12 про сплату податкового боргу у розмірі 136 000,00 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу в.о. заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 року №66355-17/12.

Досліджуючи правомірність вказаної податкової вимоги та рішення про опис майна, та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із того, що відповідно до п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Порядок надсилання податкової вимоги визначений статтею 59 Податкового кодексу України.

Так, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що податкова вимога № 66355-17/12 від 14.06.2018 року складена у зв’язку з наявністю у ТОВ «Виналь» податкового боргу станом на 13.06.2018 року, що виник у зв’язку з відсутністю сплати грошового зобов’язання за рішенням про застосування фінансових санкцій від 26.04.2018 року №000076/04-36-40-06/41146771.

У відповідності до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;

- контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Аналогічні положення закріплені у Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року № 610.

11.05.2018 року позивачем було подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву від 10.05.2018 року №834/18/В про визнання протиправним та скасування Рішення від 26.04.2018 року №000076/04-36-40-06/41146771.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Виналь” до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій було задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій від 26.04.2018 №000076/04-36-40-06/41146771, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі №804/3443/18 було повернуто апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року у справі №№804/3443/18.

Таким чином, грошове зобов'язання позивача у розмірі 136 000,00 грн. на підставі Рішення №76 є неузгодженим, а від так й податковий борг ТОВ «Виналь» не виник.

Відповідно до пунктів 88.1 т 88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Статтею 89 Податкового кодексу України визначено, що право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов’язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису (п.89.3 ст.89 Податкового кодексу України).

Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 року № 586 затверджено Порядок застосування податкової застави контролюючими органами, за яким опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

На підставі викладеного, зважаючи, що станом на час розгляду справи податковий борг у ТОВ «Виналь» відсутній, рішення № 66355-17/12 від 14.06.2018 року про опис майна у податкову заставу є протиправним та підлягає скасуванню.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 1 та 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб’єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб’єкта владних повноважень протиправними та зобов’язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб’єкта владних повноважень протиправною та зобов’язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб’єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб’єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже, з наведеної норми Конституції України слідує, що судова юрисдикціям поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок.

Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Таким чином, підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У відповідності до пунктів 2, 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у даному випадку належним способом захисту порушених прав та/або інтересів платника податків позивача - у розглядуваній ситуації є скасування податкової вимоги №66355-17/12 від 14.06.2018 року та рішення № 66355-17/12 від 14.06.2018 року про опис майна у податкову заставу.

Отже, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Виналь” підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Виналь” (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, буд.1-В, ) судовий збір в розмірі 3802,00 грн. відповідно до платіжного доручення №198 від 12.07.2018 року.

Керуючись ст.ст.9, 72, 77,139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Виналь” (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, буд.1-В) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу – задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 №66355-17/12.

Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 №66355-17/12.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Виналь” (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, буд.1-В, ) судовий збір в розмірі 3802,00 грн. відповідно до платіжного доручення №198 від 12.07.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко