Справа № 522/14572/13
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/14572/13

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Терьохін С.Є.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: Потапчук В.О.,

суддів: Семенюк Г.В. , Шляхтицький О.І. ,

при секретарі Алексєєвій Н.М.

за участю представника позивача Мойса Є.В.

скаржника ОСОБА_2

представника відповідача Стефановської О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання представника Товариство з обмеженою відповідальністю "West 16 street LLC" про закриття провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 липня 2013 року прийняту у відкритому судовому засіданні о 15:10 год. у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "West 16 street LLC" до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: Одеська міська рада про визнання частково протиправними та часткове скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації

В С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "West 16 street LLC" (далі - ТОВ"West 16 street LLC", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: Одеська міська рада про визнання частково протиправними та часткове скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №355 від 29 серпня 2012 року «Про реєстрацію об'єктів комунальної власності м.Одеси», визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 05 липня 2013 року адміністративний позов ТОВ"West 16 street LLC" задоволено повністю.

12 жовтня 2018 року, не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням її особистих прав, свобод, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.

Окрім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції повністю не з'ясовані всі обставини справи, які мають значення, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Апелянт наголошує, що вказаний в судовому рішенні розмір спірної площі нежитлового приміщення фактично завищений, а суд першої інстанції не прийняв мір до встановлення цих обставин.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року поновлено скаржнику строк звернення до суду з апеляційною скаргою з метою доступу її до суду, та перевірки вказаних пояснень та обставин в судовому засіданні.

Колегія суддів відкрила апеляційне провадження у справі, оскільки на цій стадії була позбавлена можливості з'ясувати всі обставини справи, з'ясувати та перевірити доводи апелянта в частині порушення судом першої інстанції, при винесені оскаржуваного рішення, її прав, свободи, інтересів та (або) обов'язків, як особи яка не брали участі у справі.

29 січня 2019 року представником позивача, перед початком розгляду справи в судовому засіданні, подано клопотання про закриття апеляційного провадження на підставі п.3 ст.305 КАС України, оскільки апеляційна скарга, на його думку, подана особою, відносно якої питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки судом першої інстанції не вирішувались.

Скаржник заперечує проти закриття апеляційного провадження, вважає, що оскаржуваним судовим рішенням були порушені її особисті права. На її думку, рішення суду позбавило її, як споживача, навідуватись до художньої галереї. Будь-яких інших пояснень порушення її особистих прав скаржник не заявляла.

Окрім того, апелянт заявив, що вступаючи в справу майже через 6 років, після прийняття рішення судом першої інстанції, вона діє, як член міської громади та в інтересах міської громади, права яких, на її думку, цим судовим рішенням також були порушені.

Крім іншого апелянт заявила, що вона також діє в інтересах дочірнього підприємства «Художня майстерня», права якого були порушені в частині позбавлення їх права оренди спірного приміщення та використання його, як салон магазин для продажу виробів художніх товарів.

Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради заперечував проти задоволення клопотання позивача не надавши суду пояснень обґрунтованості позиції міської ради, щодо не оскаржування рішення суду першої інстанції на протязі тривалого часу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання позивача, пояснення скаржника, представника виконавчого комітету Одеської міської ради, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення та закриття апеляційного провадження у справі, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, у порядку цієї статті КАС України, право на подання апеляційної скарги, окрім учасників провадження, надано особам, відносно прав та обов'язків яких постановлене судове рішення, що оскаржується.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що правовідносини у даній справі виникли між ТОВ "West 16 street LLC" та Виконавчим комітетом Одеської міської ради, третя особа: Одеська міська рада щодо правомірності рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №355 від 29 серпня 2012 року «Про реєстрацію об'єктів комунальної власності м.Одеси» про визнання недійсним свідоцтва на право власності та скасування державної реєстрації права власності.

Окрім того судом встановлено причетних до встановлення права власності на вказане спірне приміщення інших юридичних осіб. Так, 19 травня 2006 року виконавчий комітет Одеської міської ради прийняв рішення про реєстрацію нежитлового приміщення, згідно якого нежитлове приміщення площею 151.8 кв. метрів першого поверху та підвального приміщення по вул. Катеринівська 18, було передано до комунальної власності.

06 липня 2007 року була проведена державна реєстрація права власності вказаного приміщення за ПП «Аркадія 2000» та виконавчим комітетом ради .

07 липня 2007 року право власності на вказане приміщення набуло ПП «Мерф» за договором купівлі-продажу між ПП «Аркадія 2000» та ПП «Мерф».

23 березня 2013 року між ПП «Мерф» та ТОВ "West 16 street LLC" був укладений договір про купівлю-продаж вказаного приміщення, згідно якого останній набув права власності на нього.

29 серпня 2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення про реєстрацію приміщення на вул. Катеринівська 18, а 24 серпня 2012 року ним же оформлено свідоцтво на право власності вказаного приміщення, відповідно якого вказане приміщення, розміром 151.8 кв. м. визнано належним територіальній громаді місто Одеса, в особі Одеської міської ради, на праві комунальної власності. 08 жовтня 2012 року КП (Одеське бюро технічної інвентаризації) провела державну реєстрацію права власності за вказаним приміщенням, власником якого стала Одеська міська рада.

07 листопада 2013 року ТОВ "West 16 street LLC" звернулась с позовом до суду, щодо скасування останніх рішень органів місцевого самоврядування стосовно вказаного приміщення, який судом першої інстанції був задоволений.

При цьому, колегія суддів допускає, що за таких обставин дійсно могли бути порушені права розташованого в цьому приміщені ДП «Художня майстерня», які не притягувались до розгляду справи, однак колегія суддів приймає до уваги, що вказана юридична особа рішення суду першої інстанції у встановленому порядку на протязі декілька років не оскаржила.

Вказане рішення суду також не оскаржувалось виконавчим комітетом Одеської міської ради та Одеською міською радою.

Таким чином, з огляду на викладене, було встановлено, що апелянт ОСОБА_2 особисто в будь-яких правових відносинах з вказаними сторонами, при вирішенні ними спору про власність вказаного приміщення, не знаходилась та не знаходиться, будь яких прав на вказане приміщення не мала та не заявляла.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 не наводить жодного аргументу стосовно порушення постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2013 року її прав та законних інтересів, свобод, обов'язків, за виключенням позбавлення її права на відвідання магазину-галереї.

За наявності вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуваною постановою судом першої інстанції від 05 липня 2013 року не вирішувалися права, свободи, інтереси та обов'язки особисто скаржника ОСОБА_2, судом не заборонялось апелянту відвідувати будь-який магазин-галерею.

При визначені права ОСОБА_2 на подачу апеляційної скарги по справі, в інтересах територіальної громади, як члену територіальної громади м. Одеси, колегія суддів, з огляду на чинне законодавство України вважає, що член територіальної громади не наділений повноваженням втручатись в апеляційний розгляд судового спору про право власності між іншими сторонами, коли його права та інтереси особисто не порушаються.

Так, статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Статтею 145 Конституції України встановлено, що права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Згідно ч.5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

З аналізу вказаних норм чинного законодавства, а саме Конституції України та положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що суб'єктом оскарження рішення суду в даних правовідносинах може бути виключно орган місцевого самоврядування, який володіє, користується та розпоряджається комунальною власністю на власний розсуд.

Відповідно до ст.9 вказаного Закону члени територіальної громади мають право ініціювати розгляд ( в порядку місцевої ініціативи) будь-якого питання, віднесеного до віддання місцевого самоврядування. Чинне законодавство України, регулюючи правовідносини міської громади, не передбачає права самостійного звернення члена територіальної громаді в її інтересах до суду без її дозволу.

Таким чином, апелянт ОСОБА_2, як член територіальної громади, не володіє правом оскарження судового рішення, що стосується встановлення права власності, реєстрації комунальної власності, оскільки такі функції покладено на посадових осіб місцевої ради, що діють в інтересах територіальної громади.

Колегія суддів також не вбачає права ОСОБА_2 оскаржувати в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, як журналіст за посадою.

Так, згідно ст.1 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» журналіст - творчий працівник, який професійно збирає, одержує, створює і займається підготовкою інформації для засобів масової інформації, виконує редакційно-посадові службові обов'язки в засобі масової інформації (в штаті або на позаштатних засадах) відповідно до професійних назв посад (роботи) журналіста, які зазначаються в державному класифікаторі професій України.

Відповідно ст..1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» телерадіожурналіст - штатний або позаштатний творчий працівник телерадіоорганізації, який професійно збирає, одержує, створює і готує інформацію для розповсюдження.

Статтею 25 Закону України «Про інформацію» встановлено, що під час виконання професійних обов'язків журналіст має право здійснювати письмові, аудіо- та відеозаписи із застосуванням необхідних технічних засобів, за винятком випадків, передбачених законом. Журналіст має право безперешкодно відвідувати приміщення суб'єктів владних повноважень, відкриті заходи, які ними проводяться, та бути особисто прийнятим у розумні строки їх посадовими і службовими особами, крім випадків, визначених законодавством. Журналіст має право не розкривати джерело інформації або інформацію, яка дозволяє встановити джерела інформації, крім випадків, коли його зобов'язано до цього рішенням суду на основі закону. Після пред'явлення документа, що засвідчує його професійну належність, працівник засобу масової інформації має право збирати інформацію в районах стихійного лиха, катастроф, у місцях аварій, масових безпорядків, воєнних дій, крім випадків, передбачених законом. Журналіст має право поширювати підготовлені ним матеріали (фонограми, відеозаписи, письмові тексти тощо) за власним підписом (авторством) або під умовним ім'ям (псевдонімом). Журналіст засобу масової інформації має право відмовитися від авторства (підпису) на матеріал, якщо його зміст після редакційної правки (редагування) суперечить його переконанням. Права та обов'язки журналіста, працівника засобу масової інформації, визначені цим Законом, поширюються на зарубіжних журналістів, працівників зарубіжних засобів масової інформації, які працюють в Україні.

Окрім того, права журналіста зазначенні в ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» згідно якої, журналіст має право:1) на вільне одержання, використання, поширення (публікацію) та зберігання інформації;2) відвідувати державні органи, органи місцевого самоврядування, а також підприємства, установи і організації та бути прийнятим їх посадовими особами;3) відкрито здійснювати записи, в тому числі із застосуванням будь-яких технічних засобів, за винятком випадків, передбачених законом;4) на вільний доступ до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів; обмеження цього доступу зумовлюються лише специфікою цінностей та особливими умовами їх схоронності, що визначаються чинним законодавством України;7) по пред'явленні редакційного посвідчення чи іншого документа, що підтверджує його професійну належність або повноваження, надані редакцією друкованого засобу масової інформації, перебувати в районі стихійного лиха, катастроф, в місцях аварій, масових безпорядків, на мітингах і демонстраціях, на територіях, де оголошено надзвичайний стан;8) звертатися до спеціалістів при перевірці одержаних інформаційних матеріалів;9) поширювати підготовлені ним повідомлення і матеріали за власним підписом, під умовним ім'ям (псевдонімом) або без підпису (анонімно);10) відмовлятися від публікації матеріалу за власним підписом, якщо його зміст після редакційної правки суперечить особистим переконанням автора;11) на збереження таємниці авторства та джерел інформації, за винятком випадків, коли ці таємниці обнародуються на вимогу суду.

Таким чином, з аналізу вказаних норм законодавства колегія суддів вважає, що чинним законодавством України журналісти, також не наділені повноваженням на апеляційне оскарження судових рішень які їх особисто не стосуються.

Під час розгляду клопотання позивача, апелянт також зазначила, що вона діє в інтересах ДП «Художня галерея».

Вирішаючи правовий статус апелянта, як представника інтересів ДП « Художня галерея» колегія суддів виходить з наступного.

Так, судом було встановлено, що дочірнє підприємство «Художня галерея» є зареєстрованою у встановленому порядку діючою юридичною особою.

Частиною 5 ст.95 Господарського кодексу України передбачено, що керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Згідно ч.2 ст.16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до п.5 ст.58 КАС України повноваження адвоката, як представника в судах, можуть посвідчуватись ордером, дорученням органу, договором про надання правової допомоги. До ордеру обов'язково надається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_2 доказів того, що вона є керівником вказаного державного підприємства, ордеру адвоката, документів підтверджуючих її право на представництво вказаного підприємства в апеляційної інстанції, суду не надавала.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги, посилання скаржника на те, що вона є представником вказаного підприємства, вважає апелянта неправомочним для звернення до суду з апеляційною скаргою з цих підстав.

До такого ж висновку дійшов Верховний суд в ухвалі від 20 вересня 2018 року у справі №505/1939/17 (К/9901/61220/18 про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року про закриття апеляційного провадження за звернення з апеляційною скаргою особи, яка раніше не приймала участі у справі, та судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та обов'язки такої особи не вирішувалося.

А також, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №13/634-АП (К/9901/4958/18) у постанові від 31 липня 2018 року згідно висновку якої вбачається, що обов'язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на захист має особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність.

Колегія суддів також приймає до уваги, що оскарженим рішенням судом першої інстанції був вирішений спір про право власності на нежитлове приміщення по вул. Катеринівська 18в м. Одесі. З огляду долучених до справи документів вбачається, що на даний час спір про право власності на вказані приміщення вирішується господарськими судами. 07 липня 2018 року господарським судом Одеської області видано наказ 916-2610-17 про виселення Одеської обласної організації національної спілки художників України з вказаного нежитлового приміщення. Вказаний наказ був виконаний, а в подальшому оскаржений в судовому порядку. Судовими інстанціями були визнані противоправні дії приватного виконавця в примусовому виселені, опису майна та передачі його на зберігання.

Таки чином, на даний час спір про право між сторонами в господарському судовому проваджені остаточно не врегульований, в зв'язку с чим суд адміністративної юрисдикції не вправі приймати по оскарженому рішенню висновки, які стосуються скасування документів та рішень про право власності.

З системного аналізу вказаних обставин справи колегія суддів вважає, що правові наслідки які виникли після прийняття оскаржуваного рішення не позбавили, та не обмежили скаржника будь-яких її прав, свобод, обов'язків та інтересів.

До того ж, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2013 року не порушено права, свободи, інтереси та обов'язки ОСОБА_2 ні як журналіста, ні як фізичної особи, ні як члена територіальної громади м. Одеси, а представництво в суді ДП «Художня галерея» у встановленому законодавством порядку апелянт не підтвердила.

Відповідно до п. 3 ч.1ст. 305КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи те, що після відкриття апеляційного провадження в судовому засіданні з'ясувалося, що апеляційну скаргу подано особою, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки якої судовим рішенням не вирішувались, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання позивача та закриття апеляційного провадження у справі №522/14572/13 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 липня 2013 року.

Керуючись п.п. 3 ч.1,2 ст.305, ст.ст.321,325,328 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання Товариство з обмеженою відповідальністю "West 16 street LLC" про закриття провадження по справі - задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 липня 2013 року у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "West 16 street LLC" до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: Одеська міська рада про визнання частково протиправними та часткове скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 39394259; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача 6001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 7929 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений та підписаний 11 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.