Справа № 826/2401/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 січня 2019 року № 826/2401/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЕРДЕ Банк» Караченцева Артема Юрійовича до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Граве Україна страхування життя» про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЕРДЕ Банк» Караченцев Артем Юрійович (далі - позивач) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу від 30.01.2017 ВП №53231545 та скасувати постанову про накладення штрафу від 30.01.2017 ВП №53231545, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки державний виконавець, застосовуючи до позивача штрафну санкцію за невиконання рішення суду, не встановив при цьому причин такого невиконання рішення. Тому, на думку позивача, державним виконавцем порушено норми статті 63 та статті 75 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач також зазначив, що виконавець не мав права накладати штраф на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЕРДЕ Банк» в зазначеному розмірі. Крім того, постанова про накладення штрафу, як виконавчий документ, не відповідає вимогам, які встановлені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник відповідача письмових заперечень проти позову не надав, у судовому засіданні зазначив, що при винесенні спірної постанови діяв на підставі та у межах повноважень, передбачених законом.

У судовому засіданні, призначеному на 27.04.2017, судом залучено до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю «Граве Україна страхування життя» (далі - третя особа, ТОВ «Граве Україна страхування життя»).

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

З урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час процесуальної дії), суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Київським апеляційним адміністративним судом 12.08.2016 видано виконавчий лист по справі №826/10834/14 про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк» Караченцева Артема Юрійовича надати до Державної установи «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» додаткову інформацію стосовно вкладників публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк», яким необхідно здійснити виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього страхувальників, згідно списку, що є додатком до листа приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» № 134/02 від 26 червня 2014 р.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 10.01.2017 відкрито виконавче провадження №53231545 з примусового виконання виконавчого листа №826/10834/14, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 12.08.2016.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П. від 30.01.2017 у виконавчому провадженні №53231545 з виконання виконавчого листа №826/10834/14, виданого 12.08.2016 Київським апеляційним адміністративним судом, накладено на боржника - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЕРДЕ Банк» штраф за невиконання рішення суду та постанови державного виконавця у розмірі 5100,00грн.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1404-VІІІ у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 1404-VІІІ у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Частиною 6 статті 26 цього Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлений статтею 63 Закону № 1404-VІІІ.

Згідно з частиною 1 статті 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VІІІ).

Статтею 75 Закону № 1404-VІІІ встановлена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Частина перша цієї статті встановлює, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З наведеної статті слідує, що покладення на боржника негативних наслідків у вигляді грошового стягнення (штрафу) може бути застосовано виконавцем у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

Державним виконавцем винесено постанову від 10.01.2017 про відкриття виконавчого провадження №53231545 з виконання вищезазначеного виконавчого листа, якою боржнику - уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк» Караченцеву А.Ю. встановлено десятиденний строк на виконання рішення суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена безпідставно, оскільки боржник повідомляв державного виконавця про неможливість виконання рішення суду з поважних причин.

Зокрема, позивачем, отримавши 16.01.2017 постанову про відкриття виконавчого провадження, надіслано відповідачу відповідь, в якій повідомив про неможливість виконання рішення суду, зокрема, у зв'язку із незрозумілістю та нечіткістю інформації, яка міститься в резолютивній частині виконавчого документу. Також, в листі боржник просив зупинити вчинення виконавчих дій з тих підстав, що останнім направлено до суду заяву про роз'яснення рішення суду та заяву про відстрочення виконання рішення суду.

Стаття 34 Закону № 1404-VІІІ містить виключний перелік підстав для зупинення виконавчих дій.

Суд звертає увагу, що стаття 34 Закону № 1404-VІІІ не містить таких підстав для зупинення виконавчого провадження як звернення боржника до суду за роз'ясненням чи відстроченням виконання рішення.

Враховуючи зазначене, судом відхиляються посилання позивача, як на підставу для скасування постанови про накладення штрафу на те, що державним виконавцем не було взято до уваги підстави неможливості виконання рішення суду, як звернення до суду із заявами про роз'яснення судового рішення та надання відстрочки його виконання.

Між тим, представником позивача не надано суду доказів виконання постанови про відкриття виконавчого провадження №53231545 від 10.01.2017 з примусового виконання виконавчого листа №826/10834/14, виданого 12.08.2016 Київським апеляційним адміністративним судом, якою зобов'язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, а також не надано доказів її оскарження.

Враховуючи викладене, постанова старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. про накладення штрафу від 30.01.2017 ВП №53231545 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 боржником не виконано без поважних на те причин.

Позовна вимога уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк» Караченцева А.Ю. в частині визнання протиправними дій Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про накладення штрафу від 30.01.2017 ВП №53231545 є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Щодо розміру застосованого до позивача штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Як уже зазначалось, статтею 75 Закону № 1404-VІІІ передбачено відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, частина перша якої передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Державним виконавцем застосовано штраф згідно статті 75 Закону № 1404-VІІІ, що становить 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, застосовано штраф у розмірі, передбаченому для юридичних осіб, тоді як боржник у виконавчому провадженні є посадовою особою, і для нього передбачено застосування штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Зазначене свідчить про порушення застосування норм статті 75 Закону № 1404-VІІІ щодо визначення розміру штрафу.

Враховуючи викладене та те, що спірною постановою державний виконавець застосував до позивача штраф у невірному розмірі, то така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Водночас, слід зазначити, що відповідач не позбавлений права винести повторно постанову про накладення штрафу у розмірі визначеному статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», із врахуванням висновків рішення суду.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЕРДЕ Банк» Караченцева Артема Юрійовича задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 30.01.2017 ВП №53231545, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.А. Качур