Справа № 804/1302/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 804/1302/18

головуючий суддя І інстанції Кучма К.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року у справі № 804/1302/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними рішення і дій та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати рішення і дії Військової частини НОМЕР_1 , щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, зокрема: накладення дисциплінарного стягнення оголошення догани, згідно з пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2018 року №187 неправомірними і незаконними;

- скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2018 року №187 в частини накладення на нього дисциплінарного стягнення оголошення догани.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року скасувати, та винести нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що акт службового розслідування від 05.02.2018 року не відповідає вимогам Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82, що свідчить про незаконність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на її підставі. Зауважено, що жодних підстав для притягнення позивача до відповідальності не було, оскільки останнім вчасно підготовлено всі необхідні документи та передано керівництву для подальшого направлення до відповідних органів, але з незалежних від позивача причин, керівник не передав документи вищестоящим інстанціям.

Військовою частиною НОМЕР_1 було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обгрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також, відповідач зауважив, що позивач допустив систематичне невиконання своїх службових обов`язків, що призвело до невиконання розпоряджень та вимог командування, а саме контрольних завдань вищестоящого штабу з надання службової інформації та документів із визначеними строками їх виконання, що свідчить про обґрунтованість притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , проходив військову службу в Збройних Силах України з 01 серпня 1994 року на посадах командира взводу, начальника відділення штабу управління оперативного командування, офіцера, старшого офіцера, начальника відділу в органах військового управління.

З 17 жовтня 2017 року, на підставі наказу першого заступника Міністра оборони України від 22.08.2017 року №101 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2017 року № 226, позивач зарахований до списків особового складу та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 .

29.12.2017 року затверджено службові обов`язки старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_1 ,з якими останній ознайомився під розпис. Згідно обов`язків позивач відповідає за: організацію роботи з кадрами, виконання завдань кадрової політики щодо комплектування, розстановки офіцерських кадрів; довідкову роботу; виконання завдань, що стоять перед відділом; підготовку друкування та забезпечення реалізації наказів командира, що стоять пере відділом; виконання завдань по атестуванню та реалізацію атестаційних оцінних висновків офіцерського складу та зобов`язаний: особисто направляти до військової частини документи та контролювати надходження їх до військової частини; забезпечення командування довідковими даними про особовий склад військових частин свого напрямку для прийняття рішень щодо його службового використання; виконувати завдання по атестуванню та реалізації атестаційних та оцінних висновків та інших.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2018 року № 187 «Про результати проведення службового розслідування» було проведено службове розслідування, в ході якого було встановлено, що управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 не виконані вимоги роозпорядження начальника штабу першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2018 року № 2032 (щодо надання клопотання на продовження терміну перебування на посадах офіцерів, яких немає можливості перемістити на інші посади), розпорядженням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2018 року № 1997 (щодо надання документів на кандидатів на посади командирів бригад, заступників командирів бригад, командирів полків, військових комісарів) та розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2018 року № 1922 (щодо надання доповіді стосовнов переміщення командирів батальйонів (дивізіонів), які мають ОТР на відповідні посади для набуття досвіду військової служби в органах військового управління).

Крім цього, встановлено, що станом на 05.02.2018 року визначені у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2018 року № 116/9/кц/825, документи до управління персоналу Командування Сухопутний військ Збройних Сил України не надані та не виконані вимоги розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 27.01.2018 року № 116/9/кц/1119 щодо подання у встановлені терміни (до 02.02.2018 року) до штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України відповідних документів.

На підставі викладеного, пунктом 3 Наказу від 06.02.2018 року № 187, за порушення вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, пункту 7 функціональних обов`язків щодо виконання завдань по щорічному оцінюванню, на старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного наказу, а саме п. 3 останнього, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем на законних підставах було проведено службове розслідування та правомірно прийнято оскаржуваний наказ.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Згідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Приписами ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно ст. ст. 27, 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України).

Згідно п.п. 1-2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до п. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно п.п. 83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного корупційного правопорушення, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного корупційного правопорушення встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (далі Порядок № 608).

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку № 608, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно п. 1 розділу 5 Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до п. 1 розділу 6 Порядку № 608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що недотримання військовослужбовцем Збройних Сил України службової дисципліни має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення його до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення були висновки відповідача щодо порушення ним службової дисципліни під час виконання визначених йому доручень, а саме:

- не виконані вимоги розпорядження начальника штабу першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2018 року № 2032 щодо надання клопотання на продовження терміну перебування на посадах офіцерів, яких немає можливості перемістити на інші посади;

- не виконанні вимоги розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2018 року № 1997 щодо надання документів на кандидатів на посади командирів бригад, командирів полків, військових комісарів;

- не виконанні вимоги розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2018 року № 1922 щодо надання доповіді стосовно переміщення командирів батальйонів (дивізіонів), які мають ОТР на відповідні посади для набуття досвіду військової служби в органах військового управління.

З акту службового розслідування від 05.02.2018 року (т.1 а.с. 34-41) вбачається, що виконавцем розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032, № 1997 та № 1922, в частині що стосується надання передбачених ними документів, було визначено управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , з терміном виконання до 24.01.2018 року. Зазначені розпорядження були отримані черговим управління персоналу 22.01.2018 року та доведені до виконання ОСОБА_1 .

Відповідно до розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 27.01.2018 року № 116/9/кц/1119, станом на 25.01.2018 року військовою частиною НОМЕР_1 у встановлений термін до управління персоналу штабу командування Збройних Сил України визначені в розпорядженнях документи надані не були.

Отже, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були висновки відповідача щодо порушення ним службової дисципліни шляхом невиконання у встановлений строк (до 24.01.2018 року), вимог розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032, № 1997 та № 1922.

Так, з наданої відповідачем копії розпорядження від 20.01.2018 року № 1997 та доданих до неї документів вбачається, що останнє було передано на виконання полковнику ОСОБА_1 22.01.2018 року, строк виконання був визначений до 24.01.2018 року.

В свою чергу, відповідно до журналу контролю, вказане розпорядження було виконано позивачем та направлена інформація по ньому до командування Сухопутних військ Збройних Сил України 24.01.2018 року, що підтверджується підписом останнього в графі «відмітка про виконання» (т. 1, а.с. 222).

З пояснень позивача, відображених в акті службового розслідування від 05.02.2018 року, вбачається, що після розгляду документів ТВО начальника штабу військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 , лист-відповідь на доручення від 20.01.2018 року № 1997 був направлений останнім до командування Сухопутних військ Збройних Сил України засобами АСУ Дніпро (файл 0131_61_332.zip, контрольна сума E8WR-H0AR).

Направлення вказаної відповіді файлом 0131_61_332.zip, контрольна сума E8WR-H0AR також підтверджується наданою позивачем копією журналу відправлень.

При цьому, з акту службового розслідування та оскаржуваного наказу вбачається, що причини не отримання командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України листа, сформованого на виконання розпорядження від 20.01.2018 року № 1997, відповідачем не встановлювались.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є порушення ним правил службової дисципліни та наявність вини військовослужбовця у такому порушенні.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що вина позивача по невиконанню розпорядження від 20.01.2018 року № 1997 не встановлювалась та відповідачем підтверджена не була, що в свою чергу свідчить про недоведеність факту порушення останнім правил службової дисципліни в частині невиконання вказаного розпорядження.

Щодо висновків відповідача про невиконання позивачем вимог розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з наданих відповідачем копій розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922 та доданих до них листів з резолюціями командуючого складу, в розділі «Інші виконавці» було визначено полковника ОСОБА_1 .

В свою чергу, як вбачається з пояснень позивача, відображених в акті службового розслідування від 05.02.2018 року, 24.01.2018 року у відділі комплектування офіцерським складом управління персоналу, у визначений строк ним були опрацьовані доручення начальника штабу Першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2018 року № 2032 щодо доопрацювання клопотання на продовження особам офіцерського складу термінів перебування на посадах у 2018 році та від 20.01.2018 року № 1922 щодо своєчасного прибуття офіцерів на курси підготовки керівного складу органів військового управління та військових частин з оперативних та адміністративних питань, питань підготовки військ (сил) та їх всебічного забезпечення до Національного університету України імені Івана Черняховського. За результатом опрацювання, полковником ОСОБА_1 було здійснено доповідь ТВО начальника управління полковнику ОСОБА_3 та надано на підпис у встановленому порядку пропозиції разом з опрацьованими проектами відповідей та оригінали доручень від 20.01.2018 року № 2032 (вх. № 792), № 1922 ( вх. № 790) та № 1997 (вх. № 791). Результати розгляду проектів відповідей на доручення від 20.01.2018 року № 2032, № 1922 полковнику ОСОБА_1 невідомі.

Також, у вказаному акті службового розслідування відображені пояснення полковника ОСОБА_3 , який зазначив, що 24.01.2018 року полковником ОСОБА_1 було надано йому для розгляду проекти відповіді на розпорядження від 20.01.2018 року № 2032, в якому зазначалось про відсутність відповідних кандидатів. Вважаючи, що дана відповідь не відображає дійсного стану речей та є необґрунтованою, полковник ОСОБА_3 зазначив, що віддав її на доопрацювання полковнику ОСОБА_1 . До 26.01.2018 року будь-яких інших відповідей від полковника ОСОБА_1 не надходило, у зв`язку з чим, 30.01.2018 року полковник ОСОБА_3 , віддав проект першої доповіді, яку відпрацював полковник ОСОБА_1 та оригінал отриманого з Командування Сухопутних військ ЗС України документу штатному начальнику управління персоналу заступнику начальника штабу полковнику ОСОБА_4 .

Що стосується розпорядження № 1922 від 20.01.2018 року, то полковник ОСОБА_3 зазначив, що 24.01 25.01.2018 року (точну дату не пам`ятає), полковник ОСОБА_1 надав йому на розгляд проект доповіді, в якому клопоталося про перенесення термінів підготовки полковника ОСОБА_5 та заступника командира військової частини НОМЕР_2 (взаємозаміна їх між собою). Вважаючи, що питання можливості відбуття решти офіцерів на навчання у визначені розпорядженням терміни полковником ОСОБА_1 в повній мірі не вивчені, останньому було визначено завдання на доопрацювання проекту доповіді. До 26.01.2018 року будь-яких інших доповідей від полковника ОСОБА_1 з визначеного питання не надходило. 30.01.2018 року полковник ОСОБА_3 віддав проект доповіді, які відпрацював полковник ОСОБА_1 та оригінал отриманого з командування Сухопутних військ ЗС України документу штатному начальнику управління персоналу заступнику начальника штабу полковнику ОСОБА_4 .

Відтак, з зазначеного вбачається, що 24.01.2018 року полковником ОСОБА_1 були виконані покладені на нього обов`язки по опрацюванню відповідей по розпорядженням від 20.01.2018 року № 1922 та № 2032 та останні були передані полковнику ОСОБА_3 .

Також, вказані розпорядження були визначені позивачем як виконані в журналі контролю 24.01.2018 року, що підтверджується підписом останнього в графі «відмітка про виконання».

Однак, як вбачається з копій розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922 та доданих до них листів з резолюціями командуючого складу, в них відсутні відомості про повернення полковником ОСОБА_3 сформованих позивачем листів на доопрацювання.

Відповідачем також, всупереч приписам ч.2 ст. 77 КАС України, не було надано до суду жодних доказів, які б свідчили про повернення листів, сформованих на виконання розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922, позивачу на доопрацювання та як наслідок порушенням останнім службової дисципліни.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до п. 3.10.4 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального Штабу від 07.04.2017 року № 124 (далі Інструкція), відповідальність за виконання документа несуть особи, зазначені в розпорядчому документі, резолюції командира (керівника), та працівники, яким безпосередньо доручено його виконання.

Головний виконавець організовує роботу співвиконавців, зокрема, визначає строки подання ними пропозицій, порядок погодження і підготовки проекту документа.

Співвиконавці відповідають за підготовку на належному рівні та своєчасне подання головному виконавцю пропозицій. У разі несвоєчасного подання пропозицій співвиконавцями головний виконавець інформує про це командира (керівника), який надав доручення.

Як вбачається з наданих розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922 та документів долучених до них, головним виконавцем по їх виконанню був визначений полковник ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 був визначений в якості співвиконавця, що також підтверджується відображенням останнього в розділі «Інші виконавці».

Отже, з огляду на положення вказаної Інструкції, у випадку несвоєчасного подання ОСОБА_1 до полковника ОСОБА_3 листів-відповідей, сформованих на виконання розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922, останній був зобов`язаний доповісти про таке невиконання командира, який надав доручення.

Однак, відповідачем не було надано до суду жодних документів, які б підтверджували факт інформування ОСОБА_3 командира, який надав доручення, про несвоєчасне подання полковником ОСОБА_1 листів-відповідей, сформованих на виконання розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922.

Поряд з вказаним, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно п. 3.10.4 Інструкції, факт передачі документів виконавцям фіксується шляхом проставлення відповідної відмітки в реєстраційній формі (розносній книзі) із зазначенням часу, дати, військового звання, особистого підпису, прізвища і ініціалів осіб, яким передано документи.

Документи, які надійшли до військової частини (установи) для тимчасового користування і не підлягають постійному зберіганню, реєструються в Журналі обліку перехідних документів (додаток 42) і передаються за належністю під особистий підпис в цьому журналі або за реєстром (додаток 43) з відміткою про це в журналі обліку перехідних документів.

Між тим, відповідачем не було надано до суду документів, які б підтверджували факт передання полковнику ОСОБА_1 на виконання розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922 під особистий підпис з відміткою про це в журналі обліку перехідних документів.

Також, у розпорядженнях від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922 та доданих до них листах з резолюціями командуючого складу відсутній підпис про отримання полковником ОСОБА_1 останніх на виконання.

Отже, з зазначених обставин вбачається, що в даному випадку відсутні докази, які б підтверджували факт порушення позивачем службової дисципліни по невиконанню у визначені строки розпоряджень від 20.01.2018 року № 2032 та № 1922.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, при його прийнятті відповідачем не надавалась оцінка характеру та обставинам вчинення правопорушення, його наслідкам, попередній поведінці позивача та не було обґрунтовано необхідність застосування до позивача дисциплінарного стягнення саме у вигляді догани.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку і, на що не звернув увагу суд першої інстанції відмовляючи в позові, що відповідач при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом прийняття пункту 3 наказу від 06.02.2018 року №187 діяв без урахування всіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення та не на підставі і у спосіб, що визначені законами України (п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), що свідчить про протиправність останнього та необхідність його скасування, а відповідно задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, що стосується позовних вимог позивача про визнання неправомірними і незаконними рішення і дій Військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, то суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на те, що належним способом захисту прав позивача, який забезпечує повне їх відновлення є визнання протиправним та скасування пункту 3 спірного наказу від 06.02.2018 року № 187.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року у справі № 804/1302/18 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2018 року № 187 «Про результати проведення службового розслідування» щодо накладення стягнення у вигляді догани на старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штату військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко