Справа № 804/3311/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 804/3311/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу 1) Приватного акціонерного товариства "Мода-Сервіс",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонорум Компані"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року (головуючий суддя - Олійник В.М.) в адміністративній справі

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області

до 1) Приватного акціонерного товариства "Мода-Сервіс",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонорум Компані"

про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Мода-Сервіс» (далі - Відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонорум Компані» (далі - Відповідач-2), в якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об'єкта, а саме: будівлі будинку побуту «Центральний» за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Короленка, 3 приватного акціонерного товариства «Мода-Сервіс» (), до повного усунення порушень, шляхом заборони експлуатації та зобов'язання зупинити експлуатацію вищезазначеного об'єкта.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що актом перевірки об'єкта ПРАТ «Мода-Сервіс» встановлені порушення пожежної та техногенної безпеки і подальша експлуатація об'єкта із даними порушеннями створює загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено (а.с.105-108).

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що порушення, які встановлені Позивачем під час проведення перевірки у будівлі «Будинку побуту «Центральний» за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Короленка, 3, створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, у зв'язку з чим експлуатація вищевказаної будівлі без усунення виявлених порушень є небезпечною. При цьому на момент проведення перевірки будівля належала Відповідачу-1, а на сьогодні право власності перейшло до Відповідача-2. Також суд першої інстанції зазначив, що представниками Відповідачів протягом судового розгляду справи не надано жодних пояснень та заперечень, які б стосувались усунення порушень виявлених Позивачем у ході перевірки будівлі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач-1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач-1, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що Позивачем проведено перевірку об'єкта, який не належить Відповідачу-1, а належить на праві власності ТОВ «Бонорум Компані». Також Відповідач-1 зазначає, що Позивачем було перевищено строк здійснення позапланового заходу, визначений частиною 4 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Посадова особа Позивача, згідно апеляційної скарги, порушила право Відповідача-1 на захист.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач-2 також оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач-2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що Позивачем в порушення законодавства України проведено перевірку об'єкта, який не належить Відповідачу-1, а належить на праві власності ТОВ «Бонорум Компані». Також Відповідач-2 зазначає, що Позивачем було перевищено строк здійснення позапланового заходу, визначений частиною 4 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Посадова особа Позивача, згідно апеляційної скарги, порушила право Відповідача-2 на захист.

06 лютого 2019 року на адресу Третього апеляційного адміністративного суду від Відповідачів по справі, кожного окремо, надійшли зміни до апеляційних скарг, які не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції з огляду на імперативні приписи, встановлені частиною 1 статті 303 Кодексу адміністративного судочинства України, та подання відповідних змін до апеляційних скарг поза межами строку на апеляційне оскарження.

Позивач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник Відповідача-1 у судовому засіданні підтримав вимоги поданої апеляційної скарги.

Представник Відповідача-2 у судовому засіданні підтримав вимоги поданої апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників Відповідачів, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до матеріалів справи в період з 03 квітня 2018 року по 17 квітня 2018 року відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України Позивачем було проведено позапланову перевірку приватного акціонерного товариства «Мода-Сервіс» за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Короленка, 3 та складено акт щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту від 17 квітня 2018 р. №186.

Вказаним актом встановлені порушення Кодексу цивільного захисту України № 5403-VІ, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, Правил експлуатації та типові норми належності вогнегасників, затверджених наказом МВС України від 15.01.2018 р. №25, Державних будівельних норм України «Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва», затверджених наказом Держбуду України від 03.12.2002 р. № 88, Державних будівельних норм України «Системи протипожежного захисту», затверджених наказом Мінрегіону України від 13.11.2014 р. №312, Національний стандарт України «Знаки безпеки та системи евакуаційні фотолюмінісцентні. Загальні вимоги та методи контролювання», затверджений наказом від 14.10.2013 р. № 1231, Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затверджених наказом МНС України від 15.08.2007 №557, Постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2002 р. № 1200 «Про затвердження Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю», Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 р. №444 «Порядок здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях», Наказу МНС України від 23.02.2006 р. № 98, зареєстрований у Мінюсті України 20.03.2006 р. за № 286/12160 «Методика ідентифікації потенційно небезпечних об'єктів», Наказу МНС України від 18.12.2000 р. №338 (у редакції наказу МНС України від 16.08.2005), «Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об'єктів», а саме:

- допускається експлуатація тимчасової електромережі до оргтехніки в офісних приміщеннях;

- трубопроводи й насоси не пофарбовані у відповідний колір згідно з ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности», ГОСТ 14202-69 «Трубопроводы промышленных предприятий. Опознавательная окраска, предупреждающие знаки и маркировочные щитки»;

- у приміщенні насосної станції електрифіковані засувки не перевіряються не рідше двох разів на рік, а пожежні насоси - щомісяця. Не рідше одного разу на місяць не перевіряється надійність переведення пожежних насосів з основного на резервне електропостачання (у тому числі від дизельних агрегатів) з реєстрацією результатів у журналі;

- раз на рік обслуговуючий персонал не змінює воду в системі та не промиває баки і трубопроводи;

- з метою забезпечення безпечної евакуації та надання інформації щодо правил поведінки в умовах обмеженої видимості або повної темряви (аварійного відключення освітлення) при загрозі виникнення надзвичайної ситуації (пожежі, аварії, стихійного лиха, катастрофи, загрози здійснення терористичного акту тощо) системи евакуаційні фотолюмінісцентні не розроблені відповідно до ДСТУ 7313:2013. Плани евакуації та позначення шляхів евакуації не виконано на основі фотолюмінісцентних матеріалів;

- сходові клітки, коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням. Світильники евакуаційного освітлення повинні вмикатися з настанням сутінків у разі перебування в будинку людей;

- допускається розташування кіоску «Ювелірні вироби» у сходовому марші з 2-го поверху будівлі;

- вихід на покрівлю не виконано через протипожежні двері 2-го типу;

- не заповнено прорізи у протипожежних перешкодах протипожежними дверима (електрощитової, вентиляційної камери, машинного відділення ліфту);

- не позначено місцезнаходження вогнегасників на об'єкті вказівними знаками згідно з ДСТУ ІБО 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ІSO 6309:1987, IDТ);

- знаки не розташовуються на видимих місцях на висоті 2-2,5 м від рівня підлоги як всередині, так і за межами приміщень;

- не забезпечено працівників об'єкта засобами індивідуального захисту;

- не проведено об'єктові тренування і навчання з питань цивільного захисту;

- не проведено ідентифікацію об'єкта.

Відповідно до статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов'язків суб'єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить:

1) забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об'єктах суб'єкта господарювання;

2) забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту;

3) розміщення інформації про заходи безпеки та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії;

4) організація та здійснення під час виникнення надзвичайних ситуацій евакуаційних заходів щодо працівників та майна суб'єкта господарювання;

5) створення об'єктових формувань цивільного захисту відповідно до цього Кодексу та інших законодавчих актів, необхідної для їх функціонування матеріально-технічної бази і забезпечення готовності таких формувань до дій за призначенням;

6) створення диспетчерських служб відповідно до цього Кодексу та інших законів, необхідних для забезпечення безпеки об'єктів підвищеної небезпеки;

7) проведення оцінки ризиків виникнення надзвичайних ситуацій на об'єктах суб'єкта господарювання, здійснення заходів щодо неперевищення прийнятних рівнів таких ризиків;

8) здійснення навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної та пожежної безпеки;

9) декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки;

10) розроблення планів локалізації та ліквідації наслідків аварій на обєктах підвищеної небезпеки;

11) проведення об'єктових тренувань і навчань з питань цивільного захисту;

12) забезпечення аварійно-рятувального обслуговування суб'єктів господарювання відповідно до вимог статті 133 цього Кодексу;

13) здійснення за власні кошти заходів цивільного захисту, що зменшують рівень ризику виникнення надзвичайних ситуацій;

14) забезпечення безперешкодного доступу посадових осіб органів державного нагляду, працівників аварійно-рятувальних служб, з якими укладені угоди про аварійно-рятувальне обслуговування суб'єктів господарювання, для проведення обстежень на відповідність протиаварійних заходів планам локалізації і ліквідації наслідків аварій на об'єктах підвищеної небезпеки та потенційно небезпечних об'єктах, сил цивільного захисту для проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт у разі виникнення надзвичайних ситуацій;

15) забезпечення дотримання вимог законодавства щодо створення, зберігання, утримання, використання та реконструкції захисних споруд цивільного захисту;

16) здійснення обліку захисних споруд цивільного захисту, які перебувають на балансі (утриманні);

17) дотримання протиепідемічного, протиепізоотичного та протиепіфітотичного режиму;

18) створення і використання матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;

19) розроблення заходів щодо забезпечення пожежної безпеки, впровадження досягнень науки і техніки, позитивного досвіду із зазначеного питання;

20) розроблення і затвердження інструкцій та видання наказів з питань пожежної безпеки, здійснення постійного контролю за їх виконанням;

21) забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки;

22) утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням;

23) здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики;

24) своєчасне інформування відповідних органів та підрозділів цивільного захисту про несправність протипожежної техніки, систем протипожежного захисту, водопостачання, а також про закриття доріг і проїздів на відповідній території;

25) виконання інших завдань і заходів у сфері цивільного захисту, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

У відповідності до підп. 12 п. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежно-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Статтями 3, 27 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Кожна людина має невід'ємне право на життя.

Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов'язок держави - захищати життя людини.

Враховуючи вищевикладене правове регулювання спірних правовідносин, з огляду на встановлені під час позапланового заходу порушення, які створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, у зв'язку з чим експлуатація будівлі без усунення виявлених порушень є небезпечною, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об'єкта до повного усунення порушень.

При винесенні судового рішення по суті поданих апеляційних скарг суд апеляційної інстанції також враховує, що згідно долученого до матеріалів справи акту №1 приймання-передачі нерухомого майна від 01 листопада 2018 року будівлю літ. А-9 загальною площею 12 944,3 м2 , яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Короленка, будинок 3, Приватним акціонерним товариством «Мода-Сервіс» було фактично передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Бонорум Компані» лише 01 листопада 2018 року, тобто на момент проведення Позивачем позапланового заходу в період з 03 квітня 2018 року по 17 квітня 2018 року об'єкт перевірки перебував у фактичному розпорядженні Приватного акціонерного товариства «Мода-Сервіс», що вказує на необґрунтованість посилань апеляційних скарг Відповідачів стосовно обставини того, що Приватне акціонерним товариством «Мода-Сервіс» на момент проведення заходу не мало відношення до об'єкту перевірки.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки покладено на суб'єкта господарювання незалежно від того чи є він власником або користувачем об'єкта підвищеної небезпеки. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №826/1024/18; адміністративне провадження №К/9901/61593/18.

Крім того, наявний у матеріалах справи акт №60 від 04 лютого 2019 року, складений посадовою особою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Бонорум Компані» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки відносно будівлі та приміщень за адресою: м. Дніпро, вул. Короленка, 3, не є належним доказом усунення порушень, виявлених Позивачем згідно акту щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту №186 від 17 квітня 2018 року, оскільки акт №60 від 04 лютого 2019 року не містить відповідної вичерпної інформації, яка б доводила дану обставину поза розумним сумнівом.

Інші викладені в апеляційних скаргах доводи є безпідставними, не спростовують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду, та при наданні оцінки даним доводам суд апеляційної інстанції виходить із пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності, що закріплена статтею 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 22 листопада 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційних скарг спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційні скарги Відповідача-1, Відповідача-2 необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Мода-Сервіс» - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонорум Компані» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі №804/3311/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 11 лютого 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов