Справа № 420/5319/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5319/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соколенко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Державної екологічної інспекції в Одеській області до селянського (фермерського) господарства «ГАЙЧУК» про зупинення господарської діяльності, -

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Державної екологічної інспекції в Одеській області (далі позивач, Держекоінспекція в Одеській області) до селянського (фермерського) господарства «ГАЙЧУК» (далі відповідач, СФГ «ГАЙЧУК», в якому позивач просить суд зупинити господарську діяльність селянського (фермерського) господарства «ГАЙЧУК» до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Державною екологічною інспекцією в Одеській області на підставі річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2018 рік, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 30.11.2017 року №710, відповідно до ст.ст.5, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.09.2017 року №652, згідно наказу Державної екологічної інспекції в Одеській області від 13.07.2018 року №491 та направлення від 13.07.2018 року №359пр у період з 16.07.2018 року по 27.07.2018 року, проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища субєктом господарювання - селянським (фермерським) господарством «ГАЙЧУК».

Як стверджує позивач, в ході перевірки встановлено факт провадження СФГ «ГАЙЧУК» господарської діяльності без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що є порушенням ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Нормативно обґрунтовуючи власні доводи приписами ст.11, ст.12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст.7, п.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п.2 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275, Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області, позивач вказує, що Держекоінспекцією в Одеській області за результатами перевірки складено акт, в якому зафіксовано, що господарська діяльність СФГ «ГАЙЧУК», в порушення норм законодавства України, здійснюється без спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», позивач просить суд зупинити господарську діяльність селянського (фермерського) господарства Гайчук до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Ухвалою суду від 17.10.2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву Державної екологічної інспекції в Одеській області, відкрито провадження у справі за даною позовною заявою, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.11.2018 року о 15:20 год. та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У підготовчому судовому засіданні 12.11.2018 року представником відповідача надано до суду та представнику позивача відзив на позовну заяву з додатками, згідно переліку, наведеному у ньому (т.1 а.с.51-53, 54-59). При цьому, станом на вказану дату згідно пошуку поштових відправлень Укрпошти, відсутні відомості про отримання відповідачем як позовної заяви із додатками, так і ухвали суду про відкриття провадження у справі (т.1 а.с.44-46).

Так, у відзиві на позовну заяву СФГ «ГАЙЧУК» зазначає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

По-перше, як вказує відповідач, СФГ «ГАЙЧУК» виконуються заходи, які спрямовані на дотримання Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», а тому підписавши акт перевірки, СФГ «ГАЙЧУК» не визнає факт допущення правопорушення, та вважає, що дії, які стали підставою для складання акту перевірки та застосування заходів не передбачають великої громадської небезпеки, не спричинили будь-якої значної шкоди громадським та державним інтересам, рівнозначно як і правам та свободам громадян чи іншим цінностям, які охороняються законом, у зв'язку із чим відсутні підстави для застосування заходів реагування до СФГ «ГАЙЧУК».

Так, як стверджує відповідач, 07.06.2018 року, тобто до початку перевірки, селянське (фермерське) господарство звернулось до ТОВ «ЕКОПРАЙМ» з метою організації комплексних робіт зі збору та оформлення документації для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, СФГ «ГАЙЧУК» було сплачено за вказані послуги кошти в сумі 24500,00 грн. та у подальшому у сумі 14,700 грн. на рахунок ТОВ «ЕКОПРАЙМ». Тому, як вказує відповідач, виявленні позивачем порушення, які вказані в описі у IV розділу існували, не з вини відповідача, так як СФГ «ГАЙЧУК» звернулось до початку перевірки за отриманням дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Крім того, як вказує відповідач, відповідно до листа № 6489/04-27/4301 від 26.09.2018 року Департамент екології та природних ресурсів не вбачав обовязковим реєстрацію декларації про утворення відходів для субєкта господарювання у випадку, якщо його показник загального утворення відходів становить менше 50 умовних одиниць, а у СФГ «ГАЙЧУК» у 2017 році утворювало 9,680 умовних одиниць.

По-друге, у відзиві зазначається, що постановою №030938 від 10.08.2018 року на голову СФГ «ГАЙЧУК» накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн. та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.78 КУпАП України, а саме, що він, працюючи головою СФГ«ГАЙЧУК», допустив порушення вимог ст.33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» з підстав відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

В свою чергу, відповідач вважає, що оскільки виготовлення документації, а саме на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами займає тривалий час та відповідачем виконано всі можливі для цього заходи, то позивач зловживає своїми правами, оскільки повинен виходити із принципів справедливості та розумності предявлення вимог до відповідача.

Посилаючись на укладення 07.06.2018 року договору між СФГ«ГАЙЧУК» та ТОВ «ЕКОПРАЙМ», а також на положення ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст.12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», СФГ«ГАЙЧУК» просить відмовити у задоволені позовної заяви Державної екологічної інспекції в Одеській області у повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні 12.11.2018 року судом залучено до матеріалів справи вищевказаний відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яку занесено до протоколу судового засідання.

Окрім того, у підготовчому судовому засіданні 12.11.2018 року, судом встановлено сторонам строки для подання інших заяв по суті справи та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.11.2018 року о 14:30 год.

19 листопада 2018 року за вх. №35170/18 через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.64-69), в якій, окрім раніше викладених у позовній заяві доводів та обґрунтувань, додатково зазначено, що в акті Державної екологічної інспекції в Одеській області, який складений за результатом проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №76/10 вказано, що територія господарства розміщена на одній виробничій ділянці, на якій знаходиться адміністративне приміщення, тракторний парк та складські приміщення. Для сільськогосподарської діяльності Господарство використовує автотракторну техніку, причіпне обладнання, на території тракторного парку для ремонту техніки використовується майстерня, відомча АЗС, на якій здійснювалось тимчасове зберігання та сезонне використання світлих нафтопродуктів. Введення в дію та експлуатація даних обєктів, як стверджує позивач, повинні проводитись відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме: за наявності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Наявність обєктів відповідача пов'язана із викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тоді як, обов'язковою умовою діяльності такого підприємства згідно наведених у відповіді на відзив норм, - є отримання спеціального дозволу.

Також, у відповіді на відзив зазначено, що припис, який був наданий відповідачу не оскаржувався, що на думку позивача, свідчить, про те що відповідач погодився з приписом, а отже погодився отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Що стосується посилання відповідача на лист №6489/04-27/4301 від 26.09.2018 року, в якому вказується, що Департамент екології та природних ресурсів не вбачав обовязковим реєстрацію декларації про утворення відходів для субєкта господарювання у випадку якщо його показник загального утворення відходів становить 50 умовних одиниць, а у СФГ«ГАЙЧУК» у 2017 році утворює 9, 680 умовних одиниць, то позивач вказує, не заперечує проти доводів, викладених у листі Департаменту екології та природних ресурсів, про який зазначено у відзиві.

При цьому, як вказує позивач, Інспекція не погоджується з доводами, викладеними відповідачем з цього приводу, оскільки актом Державної екологічної інспекції в Одеській області встановлено, що у процесі своєї діяльності відповідач здійснює поводження з відходами 2-4-го класу небезпеки, але, при цьому, відомостей про проведення інвентаризації та паспортизації відходів немає, відсутня декларація про відходи за 2017 рік. З огляду на викладене, позивач вважає, що у звязку зі здійсненням відповідачем операцій у сфері поводження з відходами, останній зобовязаний мати відповідний дозвіл, а тому Державною екологічною інспекцією в Одеській області правомірно зроблено висновок про порушення останнім положень ст.ст. 17,32,33 Закону України «Про відходи», ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Також, у відповіді на відзив зазначено, що відповідачем під час перевірки надано договір №78/ЕКО з ТОВ «ЕКОПРАЙМ ПЛЮС» на проведення робіт зі збору та розроблення документації для отримання декларації про утворення відходів, організацію робіт по проведенню інвентаризації відходів та розробці технічних паспортів по кожному виду відходів, а також договір №1140 від 30.07.2018 року, укладений з ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» на надання послуг з поводженням з відходами. При цьому, як вказує позивач, інформація про виконання даних договорів відсутня та відповідачем не надано жодних доказів того, що показник загального утворення відходів становить менше 50 умовних одиниць та згідно наданого відзиву у 2017 році утворює 9,680 умовних одиниць.

Що стосується доводів відповідача щодо вини останнього, то, як вказує позивач, на момент перевірки були встановлені викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, про що зазначено в акті перевірки. Вищезазначений акт підписаний відповідачем без зауважень. Також були складені відповідні протоколи, що лише підтверджує факт наявності на підприємстві викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та вину останнього.

При цьому, позивач зауважує на тому, що підставою для застосування заходів у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення діяльності підприємства є відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Що стосується доводів відповідача, щодо справедливості та розумності предявлення вимог до відповідача, то позивач, з посиланням на ст. 16 Конституції України, Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища України» вказує, що чинним природоохоронним законодавством контроль за охороною навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів покладено на Держекоінспекцію та її територіальні органи, яка є єдиним органом в Державі, який контролює наявність відповідних дозволів на підприємстві. На сьогоднішній день практично вся територія України перебуває у стані глибокої екологічної кризи, а погіршення стану довкілля на фоні затяжної економічної кризи призводить до трагічних наслідків. Зважаючи на це, як вказує позивач, інститут еколого-правової відповідальності є обовязковим механізмом правового регулювання суспільних відносин.

У звязку із викладеним, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

26 листопада 2018 року за вх. №36344/18 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення разом із додатками, згідно переліку, наведеному у них (т.1 а.с.70-168).

Так, у запереченнях, окрім раніше наведених відповідачем у відзиві доводів, зазначено, що 12.11.2018 року (після виготовлення всіх необхідних документів) СФГ «ГАЙЧУК» звернувся до Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної адміністрації про реєстрацію Звіту по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин на СФГ «ГАЙЧУК», проммайданчик №2 та Звіту по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин на СФГ «ГАЙЧУК», проммайданчик №1. Тобто, як стверджує відповідач, фактично зроблені всі необхідні документація та роботи для отримання дозволу.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на положення ст.20-2, ст.12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні 27.11.2018 року судом залучено до матеріалів справи вищевказані відповідь на відзив та заперечення з доданими документами, про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яку занесено до протоколу судового засідання.

Разом з цим, зважаючи на те, що у представника позивача виникла необхідність у ознайомленні із залученими у підготовчому судовому засіданні доказами, ухвалою суду від 27.11.2018 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.12.2018 року о 16:00 год.

Ухвалою суду від 12.12.2018 року судом задоволено клопотання представника позивача, продовжено шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №420/5319/18 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання по даній адміністративній справі на 08 січня 2019 року о 14 год. 00 хв.

Зважаючи на перебування головуючого судді по справі у відпустці 08.01.2019 року, судове засідання, призначене на 08.01.2019 року перенесено на 14.01.2019 року о 14:00 год.

Ухвалою суду від 14.01.2019 року судом задоволено заяву представника відповідача про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, згідно переліку, наведеному у ній, яка 12 грудня 2018 року за вх. №38734/18 надійшла через канцелярію суду та залучено до матеріалів справи докази, надані з боку відповідача (т.1 а.с.189-276).

Також, у підготовчому засіданні судом залучено до матеріалів справи Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області та інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача.

Разом із цим, ухвалою суду від 14.01.2019 року судом закрито підготовче провадження в адміністративній справі за позовною заявою Державної екологічної інспекції в Одеській області до селянського (фермерського) господарства Гайчук про зупинення господарської діяльності та призначено справу №420/5319/18 до судового розгляду по суті на 14 січня 2019 року після закриття підготовчого провадження у даній справі.

У судовому засіданні 14.01.2019 року судом заслухано вступне слово позивача по справі, та оголошено перерву у судовому засіданні до 24.01.2019 року о 15.30 год.

У судовому засіданні 24.01.2019 року судом заслухано доповнення до вступного слова позивача по справі, оголошено зміст відзиву на позовну заяву, досліджено письмові докази, які містяться в матеріалах справи та оголошено перерву у розгляді справи до 05.02.2019 року о 16:40 год.

У судове засідання 05.02.2019 року сторони не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, від представника позивача 05.02.2019 року надійшла заява про розгляд справи за відсутністю позивача по справі, в якій остання також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

З боку представника відповідача 04.02.2019 року до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату із копією посадочного документу на представника ОСОБА_1

Відповідно до п.1, п.2 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ч.3 ст.205 КАС України).

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, зважаючи на клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, враховуючи третю неявку поспіль представників відповідача у судове засідання, а також, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, та відсутність перешкод для розгляду справи за відсутності учасників процесу, зважаючи на строки розгляду справи, визначені ч.2 ст.193 КАС України, судом ухвалено рішення про розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно з ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Зважаючи на викладене, враховуючи наведені приписи КАС України, суд розглядав дану справу у межах строку, визначеного для її розгляду ч.2 ст.193 КАС України із прийняттям рішення 12.02.2019 року.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї доказами, ознайомившись із відзивом на адміністративний позов, відповіддю на відзив та запереченнями на цю відповідь, а також, з наданими учасниками справи доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються заяви по суті справи, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.

Селянське (фермерське) господарство «ГАЙЧУК» () зареєстроване як юридична особа та здійснює наступі види діяльності за КВЕД: 01.11- вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.13 - вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.19 - вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві; 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (т.2 а.с.1-4).

Судом встановлено, що на підставі річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2018 рік, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 30.11.2017 року №710, відповідно до ст.ст.5, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.09.2017 року №652, Держекоінспекцією в Одеській області прийнято наказ Державної екологічної інспекції в Одеській області від 23.07.2018 року №510 (т.1 а.с.10), яким вирішено провести планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства субєктом господарювання - селянським (фермерським) господарством «ГАЙЧУК» (), у термін з 01.08.2018 по 07.08.2018 року.

Згідно наказу Державної екологічної інспекції в Одеській області від 23.07.2018 року №510 та направлення від 13.07.2018 року №372пр (т.1 а.с.11) у період з 01.08.2018 року по 07.08.2018 року, посадовими особами Державної екологічної інспекції в Одеській області відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища субєктом господарювання - селянським (фермерським) господарством «ГАЙЧУК».

За результатами даної складено акт проведення планового (позапланового заходу) державного нагляду (контролю) щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення охорони природних ресурсів№76/10 із додатками (т.1 а.с.13-20,21-24).

У розділі VІ «Опис виявлений порушень» акту №76/10 викладені наступні порушення, допущені відповідачем:

1) абз.2 ч.1 ст.10, ч.5 ст.11 Закону України №2707-ХІІ, а саме: відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами;

2) п. «в» ч.1 ст.17 Закону України №187/98, а саме: відсутня інвентаризація та паспортизація відходів;

3) п. «г» частини 1 ст.17 Закону України №187, п.1.4 Інструкції, затвердженої наказом Мінприроди №342, а саме: відсутня документація по первинному поточному обліку кількості, типу і складу відходів, що утворюються та видаляються;

4) постанова КМУ від 18.02.2016 року №118 «Про затвердження Порядку подання декларацій про відходи та її форми», абз.2 ст.17 Закону України «Про відходи», а саме: декларація про відходи за 2016-2017 року не надана.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2018 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області складено протокол №000938 про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_2 - голова СФГ «ГАЙЧУК» здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.78 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме тим, що о 12:00 год. 01.08.2018 року за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с.Каїри, СФГ «Гайчук» допустило викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, що є порушенням ст.ст. 8,10, 11, 13 Закону України «Про атмосферне повітря» (т.1 а.с.26-27).

У вказаному протоколі містяться пояснення голови СФГ «ГАЙЧУК» про те, що на час перевірки в господарстві не працюють стаціонарні джерела викиду.

Окрім того, 07.08.2018 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області складено протокол №000939 про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_2 здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме тим, що об 11:00 год. 07.08.2018 року за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с.Каїри, СФГ «ГАЙЧУК» за результатами планової перевірки дотримання вимог природоохоронного господарства СФГ «Гайчук» () встановлено факт порушення порядку провадження господарської діяльності, а саме: СФГ «ГАЙЧУК» допустив провадження господарської діяльності Господарства, без одержання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що є порушенням п.30 Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» (т.1 а.с.28).

Судом встановлено, що 10.08.2018 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2018 року №000938 складено постанову про накладення адміністративного стягнення №000938, якою визнано ОСОБА_2 - голову СФГ «ГАЙЧУК» винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.78 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», у звязку із тим, що СФГ «ГАЙЧУК» допустив викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 грн. (т.1 а.с.29-30).

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення заходу державного нагляду (контролю) Державною екологічною інспекцією в Одеській області наданий припис, яким визначено відповідачу отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та здійснювати господарську діяльність лише при наявності дозволу, із строком виконання до 07.10.2018 року.

Враховуючи наявні порушення положень природоохоронного законодавства Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобовязати відповідача зупинити господарську діяльність до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 року № 275, Держекоінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію в Одеській області, затвердженим Наказом Державної екологічної інспекції України від 28.09.2017 року № 652 (далі Положення №652), Держекоінспекція в Одеській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у її складі та їй підпорядковується.

Відповідно до п. 5 р.ІІ Положення №652 Державна екологічна інспекція в Одеській області має право звертатися до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності підприємств і обєктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.

Зважаючи на встановлені вищевказаною перевіркою порушення, а саме провадження господарської діяльності СФГ «Гайчук» без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, та вважаючи, що відсутність у відповідача дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є підставою для застосування заходів у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення господарської діяльності підприємства, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до п. 2 р.ІІ Положення №652 Державна екологічна інспекція в Одеській області здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі, про поводження з відходами, охорону атмосферного повітря.

В свою чергу, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 року (далі - Закон №877).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону №877 виключно законами встановлюються:

- органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

- спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);

- санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Відповідно до ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Зі змісту наведених норм слідує, що за рішенням суду може бути зупинено повністю або частково виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання, які здійснюються в порушення вимог законодавства, виявлені та зафіксовані відповідним актом, складеним за результатами здійснення заходу, та виключно за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Так, відповідно до опису виявлених правопорушень, перевіркою встановлено порушення відповідачем абз.2 ч.1 ст.10, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» № 2707, а саме, що у нього відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що й слугувало підставою звернення позивача до суду.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря, визначені Законом України «Про охорону атмосферного повітря» №2707, який спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище.

Законом України «Про охорону атмосферного повітря» встановлено, що атмосферне повітря є одним з основних життєво важливих елементів навколишнього природного середовища.

Відносини в галузі охорони атмосферного повітря регулюються цим Законом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими нормативно-правовими актами (стаття 2 Закону №2707).

Підприємства, установи, організації та громадяни - субєкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких повязана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобовязані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо (ч.1 ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»).

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать обєкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать обєкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать обєкти, які не належать до першої і другої груп.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» забруднюючою речовиною визнається речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища; викид - це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; джерелом викиду визнається об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Згідно з п.1.14 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995 року, визначені основні терміни та їх визначення, зокрема:

1.14.1. викид речовини - надходження речовини в атмосферу від джерел забруднення;

1.14.2. інвентаризація викидів - систематизація інформації про розміщення джерел забруднення атмосфери на території, види і кількісний склад забруднюючих речовин, що викидаються у атмосферне повітря;

1.14.4. джерело забруднення атмосфери - об'єкт, з якого поширюється забруднююча речовина;

1.14.5. стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу;

1.14.6. пересувне джерело забруднення атмосфери - транспортний засіб, рух якого супроводиться викидом в атмосферу забруднюючих речовин;

1.14.7. точкове джерело викидів - джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферу, від якого надходження речовин здійснюється через отвір, зафіксований у вигляді точки в системі координат;

1.14.8. лінійне джерело викидів - джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферу, від якого надходження речовин здійснюється через отвір, зафіксований у вигляді лінії, і має початок і кінець в системі координат;

1.14.9. площинне джерело викидів - джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферу, від якого надходження речовин здійснюється з поверхні, що має територіальні координати в системі координат;

1.14.10. організований викид викид, який надходить в атмосферу через спеціально споруджені газоходи, труби, аераційні ліхтарі та інші споруди;

1.14.11. неорганізований викид - викид, який надходить в атмосферу у вигляді ненаправлених потоків газопилевої суміші від джерел забруднення не оснащених спеціальними спорудами для відведення газів газоходами, трубами та іншими спорудами.

В свою чергу, на виконання статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню» №1598 від 29.11.2001 року, затверджено перелік найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню.

Суд зазначає, що в акті перевірки у розділі «Характеристика субєкта господарювання, що перевіряється», зокрема, вказано, що Господарство спеціалізується на вирощуванні та реалізації зернових та олійних культур, та не входить до переліку видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку для навколишнього природного середовища.

Згідно вказаного акту №76/10, у розділі «Охорона атмосферного повітря» зазначається, що територія господарства розміщена на одній виробничій ділянці, на якій знаходиться: адміністративне приміщення, тракторний парк, складські приміщення.

Для сільськогосподарської діяльності Господарство використовує автотракторну техніку, причіпне обладнання, на території тракторного парку для ремонту техніки використовується майстерня, відомча АЗС, на якій здійснювалось тимчасове зберігання та сезонне використання світлих нафтопродуктів. Введення в дію та експлуатація даних обєктів повинна проводитись відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме за наявності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. На час перевірки, в СФГ «ГАЙЧУК» відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що є порушенням ст.ст.10,11,13 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

СФГ «ГАЙЧУК» не проведено інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та не розроблено документи, які обґрунтовують обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферу стаціонарними джерелами.

Також, зазначено, що надано договір № 77/ЕКО-2018 від 07.06.2018 року з ТОВ «ЕКОПРАЙМ ПЛЮС» щодо проведення комплексних робіт зі збору та оформлення документації для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

При цьому, суд зазначає, що службова особа контролюючого органу, складаючи акт перевірки, зобов'язана надати юридичну оцінку виявленим під час перевірки обставинам. Обставини надходження в атмосферне повітря речовин хімічного або біологічного походження (за переліком найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню), від стаціонарних джерел забруднення атмосфери, мають бути зафіксовані актом, складеним за результатами здійснення державного нагляду (контролю).

Водночас, в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства СФГ «ГАЙЧУК», відсутні будь-які конкретно визначені дані про здійснення підприємством викидів забруднюючих речовин до атмосферного повітря.

Зі змісту акту перевірки суд вбачає, що перевіряючими зафіксовано, що під час здійснення відповідачем перевірки виявлено наявність певного обладнання у відповідача. Однак, при цьому, в акті перевірки не вказано і не підтверджено, які саме речовини надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи цих об'єктів, чи є такі речовини забруднюючими, в яких обсягах здійснюються викиди забруднюючих речовин та чи справляють такі речовини прямо або опосередковано негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища, відповідні заміри не проводились.

В свою чергу, у протоколі від 01.08.2018 року №000938 про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 - голова СФГ «ГАЙЧУК» зазначив, що на час перевірки в господарстві не працюють стаціонарні джерела викиду.

Жодних доказів, на спростування даних обставин позивачем як субєктом владних повноважень, до суду не надано.

Більш того, в акті перевірки та додатках до нього, позивач не вказує, що саме на підприємстві відповідача є стаціонарними джерелами викидів.

Водночас, ні в тексті позовної заяви, ні у прохальній її частині, позивач також не визначає, що саме на підприємстві відповідача є стаціонарними джерелами викидів забруднюючих речовин до атмосферного повітря.

Разом з тим, наявність на підприємстві певного обладнання не свідчить сама по собі про його використання за призначенням та як наслідок здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу.

В свою чергу, як вбачається з позовної заяви, звернення до суду із вимогами про зупинення господарської діяльності СФГ «ГАЙЧУК» обумовлено відсутністю дозволу на викиди, а не здійсненням СФГ «ГАЙЧУК» викидів забруднюючих речовин, що безпосередньо є порушенням вимог природоохоронного законодавства.

Суд зазначає, що порядком проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року № 302 встановлено єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Відповідно до п. 2 Порядку дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що дозвіл видається безоплатно на строк не менш як п'ять років: суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до першої групи, - Мінприроди за погодженням з Держсанепідслужбою; суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держсанепідслужби.

При цьому, зі змісту ст.ст. 11, 12 Закону України Про охорону атмосферного повітря вбачається, що відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин тягне застосування заходів у вигляді обмеження, тимчасової заборони (зупинення) або припинення господарської діяльності за умови, що в момент перевірки зафіксовано роботу відповідного джерела викидів, наявність викидів.

В свою чергу, нормами законодавства передбачений вичерпний перелік заходів реагування, які застосовуються за рішенням суду, ухваленого за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю), а саме: повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) продукції, повне або часткове зупинення реалізації продукції, повне або часткове зупинення виконання робіт, повне або часткове зупинення надання послуг.

Разом з тим, ні в адміністративному позові, ні в заявах по суті справи позивачем - субєктом владних повноважень, не обґрунтовано необхідності застосування виключного заходу реагування у вигляді зупинення господарської діяльності селянського (фермерського) господарства «ГАЙЧУК», який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на обєкті порушення вимог законодавства, які створюють загрозу життю та здоровю людей.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду даної справи є наявність чи відсутність підстав для зупинення господарської діяльності селянського (фермерського) господарства «ГАЙЧУК», а не наявність чи відсутність підстав у селянського (фермерського) господарства «ГАЙЧУК» для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарним джерелом забруднення.

В свою чергу, як встановлено судом з матеріалів справи, та не заперечується позивачем, 07.06.2018 року, тобто до початку перевірки, селянське (фермерське) господарство як замовник уклало з ТОВ «ЕКОПРАЙМ ПЛЮС» (виконавець) договір № 77/ЕКО-2018 від 07.06.2018 року щодо проведення комплексних робіт, в тому числі, зі збору та оформлення документації для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та сплатило підприємству кошти за виконання таких робіт 07.06.2018 року (т.1 а.с.57) та 25.09.2018 року (т.1 а.с.58).

При цьому, як вказує відповідач, виявленні позивачем порушення, які вказані в описі порушень у IV розділі, існували не з вини відповідача, так як СФГ «ГАЙЧУК» звернулось до початку перевірки за дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

На підтвердження вчинення певних дій, що визначені законодавством для отримання такого дозволу, з боку СФГ «Гайчук» надано до суду:

- довідку ТОВ «ЕКОПРАЙМ ПЛЮС» від 05.11.2018 року вих. №05-11/18, згідно якої ТОВ «ЕКОПРАЙМ ПЛЮС» підтверджує те, що СФГ «Гайчук» заключили договір від 07 червня №77/ЕКО-2018 з метою організації комплексу робіт зі збору та оформлення документації для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для СФГ «Гайчук». У вказаній довідці зазначено, що на виконання п.1.1. Договору №77/ОД-2018 від 07.06.2018р. виробничим їм відділом ТОВ «НВП «ЕКОРЕСУРС» проведені наступні роботи: проведена інвентаризація всіх стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; проведені вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел проммайданчиків № 1 та № 2; підготовлена інформація про отримання дозволів для ознайомлення з нею громадськості; планується подача на реєстрацію до Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації «Звіту по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин» (т.1 а.с.59);

- лист про реєстрацію Звіту по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин на СФГ «Гайчук», проммайданчик №1 (зерноток) (т.1 а.с.72, 209);

- Звіт по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря для СФГ «Гайчук», проммайданчик №1 (зерноток) (т.1 а.с.73-115, 210-232);

- лист про реєстрацію Звіту по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин на СФГ «Гайчук», проммайданчик №2 (тракторна бригада) (т.1 а.с.116, 233);

- Звіт по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря для СФГ «ОСОБА_2 проммайданчик №2 (тракторна бригада) (т.1 а.с.117-160, 234-276);

- протокол №18/10-В вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 17.10.2018 року (т.1 а.с.160-161, 197-198).

- акт відбору проб викидів стаціонарних джерел від 16.10.2018 року №18/10-В (т.1 а.с.162, 195-196);

- протоколи вимірювання парламентів газопилового потоку (при використанні вимірювача швидкості і вимірювань тиску в мм рт.ст.) (т.1 а.с.163, 165-166, 191-192, 196-зворотній бік);

- акт відбору проб викидів стаціонарних джерел від 15.10.2018 року №17/10-В (т.1 а.с.164, 190);

- протокол №17/10-В вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 16.10.2018 року (т.1 а.с.167-168, 193-194);

- звіти визначення геодезичних координат географічних центрів на території земельних ділянок СФГ «Гайчук» на проммайданчику №1 та №2 (т.1 а.с.199-208)

Отже, як вбачається з викладеного, відповідачем на даний час в добровільному порядку вживаються дії щодо одержання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та усунення інших порушень природоохоронного законодавства.

Під час вирішення справи, зясуванню підлягає питання наявності законодавчо встановлених підстав для такої заборони (зупинення) на час прийняття судом відповідного рішення.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів використання відповідачем джерел утворення викидів на момент проведення перевірки, а також не наведено ні в акті перевірки, ні в адміністративному позові жодного обґрунтування наявності реальної загрози як для життя людини, так і для довкілля.

Позивачем в адміністративному позові не обґрунтовано необхідності застосування виключного заходу реагування у вигляді зупинення господарської діяльності селянського (фермерського) господарства «ГАЙЧУК». В обґрунтування таких заходів позивач посилається лише на акт перевірки, в той же час не вказує, які саме наслідки настануть у разі не застосування такого заходу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, а саме постанову Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №826/14758/17, в якій Суд зазначив: «п.41.Верховний Суд погоджується, що поняття «загрози життю та здоровю» є оціночним. Однак це не спростовує необхідність дослідження судами доказів, якими обґрунтовується їх наявність та зважаючи, що такі позови розглядаються за позовними заявами субєктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства».

В свою чергу, тягар доказування наявності загрози життю та здоровю у звязку з порушенням вимог природоохоронного законодавства повністю покладається на орган державного нагляду.

За таких обставин, під час розгляду даної адміністративної справи також необхідно встановити, чи є виявлені позивачем порушення такими, що створюють реальну загрозу життю та здоровю людей, та відповідно чи наявні підстави для застосування судом заявлених позивачем заходів реагування у сфері державного нагляду.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження того, що здійснення відповідачем його господарської діяльності, за відсутності відповідного дозволу, створює саме реальну загрозу життю та здоров'ю людей. Не пояснено також позивачем в чому саме полягає загроза життю та здоровю людей при здійсненні господарської діяльності відповідача, не розкрито змісту того, що конкретно може статися в разі невжиття заходів зупинення господарської діяльності відповідача.

Отже, позивачем не зазначено та не обґрунтовано в позові існування обставини, які становлять реальну загрозу життю і здоров'ю людей.

В свою чергу, у наданих з боку відповідача звітах по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря для СФГ «Гайчук», проммайданчик №1,№2, зазначається, що територія даних проммайданчиків в усіх напрямках межує з пустерем, та найближча житлова зона розташована на відстані 445 м. від межі проммайданчика №2 та на відстані 1235 м. від межі проммайданчика №1(т.1 а.с.78,122), що також враховується судом при розгляді даної справи.

До того ж, згідно відомостей з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, селянське (фермерське) господарство «ГАЙЧУК» здійснює діяльність за багатьма КВЕД (5 видів діяльності), а тому вжиття заходу реагування, про який просить позивач, порушуватиме також право відповідача на здійснення його господарської діяльності, не забороненої законом.

Тому такий захід реагування, заявлений у позові, є вочевидь непропорційним тим порушенням, що допущені відповідачем.

Отже, суд вважає, що позивачем не надано доказів, що відсутність у відповідача дозволу, створює реальну загрозу життю та/або здоров'ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття заходів реагування у вигляді зупинення господарської діяльності відповідача.

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, які склались між його субєктами, з урахуванням фактичних обставин, принципу пропорційності порушення, оскільки позивачем не надано достатніх та обєктивних доказів на користь існування реальної загрози життю та здоровю людей та ймовірності настання негативних наслідків в разі невжиття заходів реагування, суд дійшов висновку, що заявлені заходи реагування порушують принцип пропорційності, хоча й мають легальну мету, оскільки фактично позивач заявляє вимогу про зупинення діяльності всього підприємства, що є крайнім та виключним заходом, тоді як належними та допустимими доказами по справі вказані вимоги не обґрунтовуються.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд зазначає, завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, а завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень субєктами владних повноважень.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене у сукупності, суд вважає, що на момент розгляду справи підстави для зупинення господарської діяльності відповідача відсутні, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції в Одеській області слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, у звязку із відмовою у задоволенні позову, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2,9,72,76,77,90,120,139,193,194,205,241-246,255,295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Державної екологічної інспекції в Одеській області до селянського (фермерського) господарства Гайчук про зупинення господарської діяльності селянського (фермерського) господарства «ГАЙЧУК» до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Соколенко

.