Справа № 810/1108/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1108/18 Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,_

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання протиправним дій, бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії, бездіяльність відповідача за відмову проіндексувати недоотримані кошти разової грошової допомоги до 05 травня 2011 року в сумі 5532,00 грн. з часу набуття права на отримання даних коштів;

- зобов'язати відповідача проіндексувати недоотримані кошти разової грошової допомоги до 05 травня 2011 року в сумі 5532,00 грн. з часу набуття права на отримання даних коштів;

- визнати протиправними дії, бездіяльність відповідача за відмову надати йому відповідь на його звернення від 11.01.2018 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов'язати відповідача надати відповідь на його звернення від 11.01.2018 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов'язати відповідача компенсувати завдані ним матеріальні збитки в розмірі 10000,00 грн.;

- стягнути з відповідача кошти в розмірі 10000,00 грн. за порушення його прав на індексацію заборгованості;

- зобов'язати відповідача компенсувати йому моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.;

- стягнути з відповідача кошти в розмірі 10000,00 грн. за виявлену до нього зневагу вчинену з цинізмом, відмовою виконати рішення суду та проіндексувати недоотриманні кошти;

- відшкодувати за рахунок Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на його користь судові витрати за складання позовної заяви на підготовку до розгляду справи та витрат, пов'язаних з розглядом справи в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області за надання неповної відповіді на звернення ОСОБА_2 від 11 січня 2018 року - без посилання на Закон і викладенням мотивів відмови проіндексувати разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік, а також без роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області надати відповідь на звернення ОСОБА_2 від 11 січня 2018 року, відповідно до законодавства. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вказує на неправильне застосування норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки одноразова грошова допомога до 5 травня, яка встановлена йому за рішенням суду від 29 серпня 2011 року та отримана ним лише у листопаді 2017 року відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не є в розумінні Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» виплатою, яка не підлягає індексації. Тому вважав помилковим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин приписів ч.2 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до яких соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Також вважав необґрунтованою відмову у задоволенні його позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків, витрат за складання позовної заяви, збитків за порушення його прав на індексацію заборгованості, збитків за виявлену до нього зневагу вчинену з цинізмом, відмовою виконати рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Б №526450, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2011 року у справі № 2а-9332/11 визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як інваліду війни ІІ групи, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня, як інваліду війни, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком за 2011 рік з урахуванням вже проведених виплат.

Вказана постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2011 року набрала законної сили 05 квітня 2013 року.

На виконання вищезазначеного судового рішення відповідачем здійснено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік з урахуванням проведених виплат, яка склала 5532,00 грн.

Нарахована за судовим рішенням одноразова грошова допомога до 05 травня отримана позивачем у листопаді 2017 року, що сторонами не оспорюється.

11 січня 2018 року позивач відповідно до Закону України «Про звернення громадян» направив до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області заяву, в якій просив проіндексувати недоотримані ним кошти разової грошової допомоги до 05 травня 2011 року в сумі 5532 грн. за весь термін відповідно до законодавства України. Також просив розглядини заяву в найкоротший термін відповідно до ч.2ст.15, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Листом від 16 січня 2018 року № 01-10.1/6 Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області надана відповідь на вказане звернення позивача. У відповіді на звернення позивача, відповідач повідомив, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2011 №2а-9332/11 зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області провести перерахунок та виплату на користь позивача одноразової щорічної допомоги до 05 травня за 2011 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої суми.

Також у листі зазначено, що судове рішення у частині перерахунку виконано і сума виплати допомоги до 05 травня за 2011 рік з урахуванням проведених виплат складає 5532,00 грн.

Крім того, у відповіді зазначено, що управління не сплачувало суму у розмірі 5532,00 грн. за минулі роки, оскільки в бюджеті не враховані додаткові кошти для виплати такої допомоги та не передбачено асигнувань для виплат за рішенням судів.

Позивач, вважаючи вказану відмову Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо не проведення йому індексації одноразової грошової допомоги за шість років, а також вважаючи протиправною відповідь на його звернення згідно із Законом України «Про звернення громадян», звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001 року №1282-ХІІ визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

Водночас, частиною другою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) інвалідам війни 2 групи щорічно до 05 травня надається разова грошова допомога в розмірі - восьми мінімальних пенсій за віком.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що встановлена, нарахована та виплачена позивачу разова грошова допомога до 05 травня у розмірі 5532,00 грн. за 2011 рік є соціальною виплатою, яка має цільовий і разовий характер, а тому не може бути проіндексована відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином, вимоги позивача щодо проведення йому індексації разової грошової допомоги призначеної у 2011 році та отриманої ним лише у 2017 році є необґрунтованими.

Вимога позивача про порушення його прав на отримання належної відповіді на його запит від 11 січня 2018 року є обґрунтованою, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 40 Конституції України кожна особа має право направляти письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Приписами частин третьої та четвертої статті 15 Закону № 393/96-ВР передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана відповідь Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області від 18 січня 2018 року в порушення приписів ч. 3 та 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР не містить посилання на Закон із викладенням мотивів відмови позивачу у проведення йому індексації разової грошової допомоги призначеної у 2011 році та отриманої ним лише у 2017 році. Також в порушення вказаних норм Закону відповідь не містить роз'яснення порядку оскарження прийнятого відповідачем рішення.

Оскільки позивач реалізувавши своє право наданого їм Конституцією України та Законом України «Про звернення громадян» та звернувшись до органу соціального захисту не отримав відповіді у повному обсязі з боку суб'єкта владних повноважень щодо мотивів відмови здійснити позивачу індексацію одноразової грошової допомоги, а також у зв'язку з не роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволених позовних вимог в цій частині.

Вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Майнова (матеріальна) шкода полягає у знищенні або пошкодженні майна потерпілого. Об'єктом правопорушення виступає річ, тобто предмет матеріального світу, або гроші. Майнова шкода поділяється на реальні збитки, фактичні втрати, пов'язані із знищенням або пошкодженням майна, та (або) витрати, пов'язані із відновленням свого порушеного права, а також упущену вигоду/доходи, які особа могла б одержати, якщо б її право не було порушено.

Оскільки позивачем не надано доказів знищення або пошкодженні його майна з боку відповідача, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог в цій частині.

Також вимоги позивача щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 не надано належних доказів щодо настання негативних наслідків немайнового характеру, які було спричинено внаслідок приниження честі, гідності позивача та його ділової репутації з боку суб'єкта владних повноважень.

Вимоги позивача щодо відшкодування витрат за складання позовної заяви на підготовку до розгляду справи та витрат, пов'язаних з розглядом справи в розмірі 10 000,00 грн. є необґрунтованими, оскільки всупереч ст. 134 КАС України позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявленої суми стягнення, зокрема, не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача коштів в розмірі 10 000,00 грн. за виявлену до нього зневагу вчинену з цинізмом і відмовою виконати рішення суду та проіндексувати недоотриманні кошти з боку відповідача є також необґрунтованою, оскільки така є похідною позовною вимогою і задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги), яка, у даному випадку, не задоволена.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області за надання неповної відповіді на звернення ОСОБА_2 від 11 січня 2018 року - без посилання на Закон і викладенням мотивів відмови проіндексувати разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік, а також без роз'яснення порядку оскарження прийнятого рішення, із зобов'язанням відповідача надати відповідь на звернення ОСОБА_2 від 11 січня 2018 року, відповідно до законодавства.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на нормах закону, з огляду на вищевикладене.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанцій у справі про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 11.02.2019 року.