Справа № 826/3463/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3463/18 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мініс" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними дій, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мініс» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві (далі - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - відповідач-2) в якому просило суд:

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн;

- стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс» () пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за грудень 2012 року та січень 2013 року за період з 30 квітня 2013 року по 21 лютого 2018 року у розмірі 2 465 374,50 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві немає повноважень щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідних даних щодо відшкодування позивачу суми ПДВ.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Мініс" зареєстроване як юридична особа - 19 квітня 1999 року та перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві з 12 квітня 2013 року, до 12 квітня 2013 року позивач перебував на обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві

Згідно поданих ТОВ «Мініс» декларацій податкових зобов'язань з ПДВ за грудень 2012 року та січень 2013 року, сума бюджетного відшкодування ПДВ становить відповідно 2 589 590,00 грн. та 3 496 740,00 грн.

Позивач неодноразово звертався до податкового органу з запитами про надання інформації щодо відшкодування ТОВ «Мініс» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість 6 086 330,00 грн.

Податковий орган повідомив позивачу, що згідно інтегрованої картки платника податку обліковується переплата в розмірі 5 687 408,00 грн., переплата в розмірі 398 922,00 грн. була використана в рахунок погашення нарахувань по податковим деклараціям.

Разом з тим, суму податку на додану вартість у розмірі 5 687 408,00 грн. позивачу відшкодовано не було.

У зв'язку з тим, що податковим органом не виконано вимог закону стосовно не включення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн., а в порядку досудового врегулювання спору дане питання не вирішено, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (пункт 200.12 статті 200 Податкового кодексу України).

У свою чергу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку контролюючого органу, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами проведеної з 04 квітня 2013 року по 15 квітня 2013 року перевірки правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування, ДПІ у Шевченківському районі міста Києва було встановлено відсутність порушень при відображенні ТОВ «Мініс» у декларації за грудень 2012 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 2 589 590,00 грн., за січень 2013 року - 3 496 740,00 грн., що підтверджено Довідкою № 100/15-6-27 від 15 квітня 2013 року.

Отже, під час проведення перевірки, ДПІ у Шевченківському районі міста Києва підтверджено правомірність визначення сум бюджетного відшкодування за грудень 2012 року та січень 2013 року.

Також, згідно акту ДПІ у Шевченківському районі міста Києва від 15 липня 2014 року № 298/1-22-03-30307964 «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Мініс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Кий Агро» (податковий номер 36628058) за період з 01 листопада 2012 року по 31 січня 2013 року, ПП «Нєд» (податковий номер 35568192) за період з 01 квітня 2012 року по 30 квітня 2012 року, ТОВ «Будівельна компанія «Зім» (податковий номер 37652977) за період з 01 серпня 2013 року по 31 серпня 2013 року» підтверджено взаємовідносини із ТОВ «Кий Агро».

У травні 2013 року, у зв'язку із зміною місцезнаходження територіальної юрисдикції адміністративних районів міста Києва, ТОВ «Мініс» переведено на облік в ДПІ у Голосіївському районі міста Києва.

Матеріали справи свідчать, що позивач неодноразово протягом 2013-2017 років звертався до органів Державної фіскальної служби, із вимогами про відшкодування ТОВ «Мініс» бюджетного відшкодування, а саме:

лист № 49 від 23 грудня 2014 року на який листом ГУ ДФС у місті Києві № 989/10/26-15-15-02-18 від 22 січня 2015 року про вжиття додаткових заходів та коректного відображення звітності позивача в картці особового рахунку платника податків;

лист б/н від 26 лютого 2016 року на який отримано відповідь ГУ ДФС у місті Києві №271/10/26-15-12-02-14 від 24 березня 2016 року, що у зв'язку з надходженням додаткових матеріалів по основному постачальнику ТОВ «Кий Агро» (в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2015 року № 0000189), що можуть свідчити про порушення податкового законодавства від час проведення операції з ТОВ «Мініс», у періодах виникнення від'ємного значення з ПДВ, ДПІ передано матеріали для проведення документальної перевірки;

лист № 15 від 19 травня 2016 року, згідно відповіді на який листом ГУ ДФС у місті Києві № 20020/7/99-99-12-03-02-17 від 09 червня 2016 року надано позивачу роз'яснення;

лист № 6 від 27 січня 2017 року, на який позивачем отримано відповідь Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві від 20 лютого 2016 року № 2450/10/26-50-12-02, яким повідомлено про передачу залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, заявлених до відшкодування на рахунок платника у банку за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн до ГУ ДФС у місті Києві для проведення додаткової документальної перевірки;

лист № 22 від 22 грудня 2017 року до Міністерства фінансів України, на який отримано відповідь Міністерства фінансів України від 12 січня 2018 року № 26020-06-10/1084 про перенаправлення звернення до Державної фіскальної служби України.

Згідно актів звірки по податку на додану вартість № 2680-07 від 15 березня 2016 року та від 17 вересня 2015 року № 8276-20, складених між товариством з обмеженою відповідальністю «Мініс» та Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві складає 5 700 908,00 грн та 5 933 163,00 грн відповідно.

Таким чином, враховуючи п'ятиденний строк, визначений пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України є вірним твердження суду першої інстанції про те, що відповідач був зобов'язаний після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (відповідач-2) висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Однак, такий висновок складений не був.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначений Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17.01.2011 (далі - Порядок № 39).

Відповідно до пункту 6 Порядку №39, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Згідно з пунктом 7 Порядку №39, орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Пунктом 8 Порядку №39 визначено, що державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

Відповідно до пункту 9 Порядку №39, на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Отже, за правилами Порядку №39 у разі підтвердження контролюючим органом достовірності нарахування платником податку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган зобов'язаний скласти та надіслати органу державної казначейської служби висновок про суму відшкодування податку на додану вартість.

Однак, Порядок №39 втратив чинність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 затверджено Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі по тексту - Порядок № 26), який визначає механізм ведення Мінфіном інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Реєстр) за формою згідно з додатком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до Реєстру такі дані: найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов'язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу; реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування; реквізити бюджетних рахунків для перерахування бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку (пункт 6 Порядку № 26).

У зв'язку з набранням чинності Порядком № 26, з 01 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 р. N 68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, бюджетне відшкодування за такими заявами до 01 квітня 2017 року здійснювалось на підставі висновку контролюючого органу, а після 01 квітня 2017 року - на підставі відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження .

Разом з тим, як стверджує позивач та не спростовується відповідачем інформація відносно ТОВ «Мініс» у реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відсутня.

З огляду на те, що відповідачем-1 було підтверджено достовірність заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 5 687 408 грн, про що свідчить довідка № 100/15-6-27 від 15 квітня 2013 року, акт звірки № 2680-07 від 15 березня 2016 року, у зв'язку із чим така суму вважається узгодженою, колегія суддів погоджується з висновком Окружного адміністративного суду міста Києва про протиправну бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн., що вказує на обґрунтованість позовних вимог про зобов'язання відповідача-1 вчинити такі дії.

Посилання апелянта на те, що ДПІ немає повноважень щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідних даних щодо відшкодування позивачу суми ПДВ колегія суддів відхиляє, позаяк протилежне прямо передбачено вищенаведеними приписами Податкового кодексу та Порядком №26.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №810/2267/17.

Враховуючи те, що всупереч приписів Податкового кодексу України позивач не отримав бюджетне відшкодування, колегія суддів апеляційної інстанції підтримує висновок Окружного адміністративного суду міста Києва, що вимога про стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс» () пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за грудень 2012 року та січень 2013 року за період з 30 квітня 2013 року по 21 лютого 2018 року у розмірі 2 465 374,50 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головногоуправління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 11.02.2019 року.