Справа № 689/2557/18
Суддя: Кульбаба А. В.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2557/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 року смт.Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Фурман Н.Л.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Купчишина Андрія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. У позові зазначив, що 9 грудня 2018 року інспектором патрульної поліції 1 батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Купчишиним А.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 9 грудня 2018 року серія ЕАВ № 784298, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З постанови вбачається, що 9 грудня 2018 року близько 13 год. 15 хв. в смт. Ярмолинці по вул. Хмельницька 3, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ 110307 номерний знак НОМЕР_1, перед зупинкою не ввімкнув відповідний (правий) показник повороту, чим порушив п.9.2 (а) ПДР України, а саме порушення попереджувальних сигналів при початку руху.

Позивач з даною постановою не згоден, вважаючи постанову складеною без дотримання норм КУпАП та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що їхав по вул. Хмельницькій, в цей час помітив, що погасли світлові показники на щитку панелі (консолі) автомобіля. Не зрозумів, що сталося, і з метою відвернення дорожньо-транспортної пригоди одразу прийняв кермо вправо для зупинки. Зупинившись, до нього підійшли працівники поліції. Пояснивши вищевказане, працівники поліції склали постанову. Після чого, перевіривши запобіжники стало відомо, що відійшов контакт. Авто марки «Славута».

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Подав до суду відзив в якому зазначив, що оспорюванні дії відповідача відповідають вимогам закону та постанова винесена правомірно, відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просить розгляд справи проводити у відсутності представника.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Із оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 9 грудня 2018 року серія ЕАВ № 784298 яка винесена інспектором патрульної поліції 1 батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Купчишиним А.А., встановлено, що ОСОБА_1, 9 грудня 2018 року близько 13 год. 15 хв. в смт. Ярмолинці по вул. Хмельницька 3, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ 110307 номерний знак НОМЕР_1, перед зупинкою не ввімкнув відповідний (правий) показник повороту, чим порушив п.9.2 (а) ПДР України, а саме порушення попереджувальних сигналів при початку руху, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Ця обставина підтверджується копією постанови серії ЕАВ № 784298 від 09.12.2018 року (а.с.9).

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 9.2 (а) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Згідно вимог ч.2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, поза увагою поліцейського залишились обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно дослідженого в судовому засіданні відеозапису на DVD диску з записом відео реєстратора поліцейського, доданого до відзиву на позовну заяву, зафіксовано, що позивач керуючи даним транспортним засобом перед зупинкою не ввімкнув правий показник повороту.

У поданому відзиві відповідач посилається на те, що за вказаних обставин позивачем потрібно було подати сигнал повороту рукою завчасно до початку маневру.

Так, згідно п. 9.4 ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Проте, поза увагою поліцейського залишилась та обставина, що позивач зупинив автомобіль без увімкнення покажчиків правого повороту з метою відвернення небезпеки (ДТП), оскільки в цей час погасли світлові покажчики консолі автомобіля, що підтверджується як поясненнями позивача в судовому засіданні так і відеозаписом.

Тобто, дії позивача були вчинені в стані крайньої необхідності, а саме з метою усунення виниклої небезпеки, яка в свою чергу становила загрозу для учасників дорожнього руху, і не могла бути усунута іншими засобами.

Так, згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до припису ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі п.2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що вищевказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 784298 від 9 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., є правомірно, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5, п. 2 ч. 2 ст. 245, п.3ч.3 ст. 286 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9, 10, 72-77, 90, 94, 121, 241-246, 286, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 9 грудня 2018 року серія ЕАВ № 784298, винесену інспектором патрульної поліції 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Купчишиним Андрієм Анатолійовичем, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Повне судове рішення виготовлене 5 лютого 2019 року.

Суддя підпис

Копія вірна

Суддя А.В. Кульбаба