Справа № 643/11599/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

08 лютого 2019 року

Київ

справа №643/11599/17

адміністративне провадження №К/9901/66927/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) Данилевич Н.А.,
суддів Бевзенка В. М.,
Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року (суддя Горбунова Я.М.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року (головуючий суддя Резнікова С.С., судді Жигилій С.П., Бегунц А.О.) у справі №643/11599/17
за позовом ОСОБА_1
до АО Відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. 08 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати неправомірними дії АО Відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо відмови позивачу в реєстрації місця проживання, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву щодо реєстрації місця проживання та зареєструвати місце проживання.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
2. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року Позов задоволено.
2.1. Визнано неправомірними дії АО Відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в реєстрації місця проживання.
2.2. Зобов`язано АО Відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо реєстрації місця проживання та зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 .
2.3. Стягнуто з АО Відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень.
3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав на те, що згідно відповіді Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 11 грудня 2017 року особам, взятим на тимчасовий облік, видають тимчасові посвідчення замість військових квитків. Зразок зазначеного посвідчення введено додатком №1 до Постанови. У зв`язку із недостатньою кількістю бланків військових квитків у формі зшитої книжечки військові комісаріати видавали військовозобов`язаним військові квитки (довідка) не у формі книжечки, проте даний документ відрізняється лише зовнішньою формою бланку, а отже покладає на військовозобов`язаного та на суб`єктів до яких він звернений ті самі права, обов`язки та відповідальність. Суд визнав заперечення відповідача на позов необґрунтованими, а причину для відмови в реєстрації місця проживання з посиланням на п. 11 Постанови КМУ від 02 березня 2016 року №207 такою, що не знайшла свого підтвердження, оскільки документи додані до заяви є чинними, дійсними та були подані в повному обсязі.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
4. Не погодившись з вказаним рішенням, Департамент реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
5. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року апеляційну скаргу Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування на рішення Московського районного суду м. Харкова залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.05.2018 по справі № 643/11599/17 залишено без змін.
6. Апеляційний суд, підтримуючи висновки суду першої інстанції, зазначив, що Московський районний суд м. Харкова дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
7. 03 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування (далі скаржник) на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року, в якій позивач просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
8. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує на те, що документ, який був поданий ОСОБА_1 , не відповідає переліку військово-облікових документів, передбачених пунктом 16 Порядку організації та ведення військового обліку, і є довідкою. Наданий ОСОБА_1 не передбачений Указом Президента України №263/94 від 25.05.1994 року. Також скаржник вважає неналежним способом захисту порушених прав позивача зобов`язання органу реєстрації вчинити певні дії, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили, є підставою для проведення реєстраційної дії та не потребує додаткового зобов`язання в резолютивній частині. Крім того, вказує на те, що відділ реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування є структурним підрозділом Департаменту реєстрації Харківської міської ради, не є юридичною особою та не може бути відповідачем у справі.
9. Позивачем надано до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому останній вказує на безпідставність доводів касаційної скарги. Також зазначає, що відповідач помилково вирішив, що він підлягає взяттю на військовий облік та обов`язково повинен надати військовий квиток, адже за рішенням комісії Московського військового комісаріату м. Харкова від 25.05.2012 року позивач був знятий з військового обліку. Таким чином, позивач вважає вимогу про надання ним посвідчення про приписку або військового квитка до органу реєстрації незаконною. Вважає прийняті судами попередніх інстанцій судові рішення законними та обґрунтованими, просив залишити їх без змін.
10. Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02.09.2017р. позивач звернувся до АО Відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання.
12. В цей день позивачу було відмовлено відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови КМУ від 02.03.2016р. №207 з підстав того, що документ військового обліку поданий позивачем, не відповідає переліку військово-облікових документів, передбаченого п. 16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016р. №921.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
13. Стаття 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
14. Пункт 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 (далі Правила №207): для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:
1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;
2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;
3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);
4) документи, що підтверджують:
право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників)
право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);
проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);
5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);
6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання) <…>.
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
16. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
17. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
18. З аналізу вищенаведених норм законодавства слідує, що для реєстрації місця проживання особа подає, зокрема, військовий квиток або посвідчення про приписку. Ця вимога стосується громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку.
19. Судами встановлено та не спростовано скаржником, що позивачем до органу реєстрації було подано всі документи, передбачені пунктом 18 Правил №207, у зв`язку з чим суд підтримує висновки судів щодо необґрунтованості відмови відповідача у здійсненні реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .
20. Твердження скаржника про невідповідність поданої позивачем довідки (військового квитка) переліку військово-облікових документів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини не стосуються спірних правовідносин. Відповідачем не наведено обставин та не вказано доказів, які б підтверджували недійсність прийнятої судами в якості доказу довідки (військового квитка).
21. Таким чином, Суд вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості відмови в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .
22. Щодо доводів скаржника про неналежність обраного позивачем та задоволеного судом способу захисту порушеного права позивача Суд зазначає, що такі твердження не відповідають положенням процесуального законодавства. Задоволення позовних вимог позивача не суперечить вимогам КАС України і забезпечує ефективний захист порушених прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , прийняття такого судового рішення судом першої інстанції здійснено в межах заявлених позивачем позовних вимог.
23. Також необґрунтованими є доводи скаржника щодо того, що відділ реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування є структурним підрозділом Департаменту реєстрації Харківської міської ради, не є юридичною особою та не може бути відповідачем у справі, оскільки згідно ч. 3 статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому, у відповідності до п. 7 ч. 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
24. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами попередніх інстанцій надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, в касаційній скарзі не зазначено.
25. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
26. Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
27. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.
28. Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
29. Касаційну скаргу Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання по місту Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування залишити без задоволення.
30. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року залишити без змін.
31. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач Н.А. Данилевич
Судді В.М. Бевзенко
В.М. Шарапа