Справа № 823/1878/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1878/18 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року по справі за адміністративним позовом Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 14 МОЗ України до Управління Держпраці у Черкаській області, Заступника начальника управління Держпраці у Черкаській області Жаркової Марини Вікторівни про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Черкаській області, Заступника начальника управління Держпраці у Черкаській області Жаркової Марини Вікторівни, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову №ЧК-237/365/АВ/П/ПТ/ІП/ЗБ-ФС-160 від 02.05.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на позивача накладено штраф у сумі 3723 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Черкаській області №ЧК-237/365/АВ/П/ПТ/ІП/ЗБ-ФС-160 від 02.05.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 3723 гривні на державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина № 14» МОЗ України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Станом на 05 лютого 2019 року позивачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу управління Держпраці у Черкаській області від 04.04.2018 №189-Н "Про проведення інспекційного відвідування" доручено посадовій особі управління здійснити у період з 06.04.2018 до 20.04.2018 позаплановий захід (інспекційне відвідування) з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками, робочого часу, часу відпочинку, оплати праці у державному закладі "Спеціалізована медико-санітарна частина №14" МОЗ України.

04.04.2018 посадовій особі Управління Держпраці у Черкаській області видано направлення № 567 на проведення інспекційного відвідування державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №14" МОЗ України.

10.04.2018 посадовою особою Управління Держпраці у Черкаській області проведено інспекційне відвідування державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №14" МОЗ України за адресою: Черкаська область, м. Сміла вул. Рєпіна, 26а. За наслідками інспекційного відвідування складено акт №ЧК-237/366/АВ від 10.04.2018.

В акті інспекційного відвідування зазначено, що, в порушення вимог ч. 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №14" МОЗ України не нараховано та не виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у січні-березні 2018 року працівникам ОСОБА_4 (звільнена 04.01.2018 згідно з наказом від 04.01.2018 № 01-ОС), ОСОБА_5 (звільнена 30.01.2018 згідно з наказом від 30.01.2018 № 03-ОС), ОСОБА_6 (звільнений 05.02.2018 згідно з наказом від 05.02.2018 № 04-ОС), ОСОБА_7 (звільнений 19.02.2018 згідно з наказом від 19.02.2018 № 05-ОС), ОСОБА_8 (звільнена 28.02.2018 згідно з наказом від 28.02.2018 № 06-ОС), ОСОБА_9 (звільнена 01.03.2018 згідно з наказом від 01.03.2018 №12-ОС), ОСОБА_10 (звільнена 01.03.2018 згідно з наказом від 01.03.2018 № 13-ОС).

10.04.2018 посадовою особою Управління Держпраці у Черкаській області винесено припис про усунення виявлених порушень №ЧК-237/366/АВ/П, із визначенням строку, усунення порушення ч.1 статті 117 КЗпП України, до 01.05.2018.

На підставі акта інспекційного відвідування, 02.05.2018 заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області Жарковою М.В. прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами ЧК-237/365/АВ/П/ПТ/ІП/ЗБ-ФС-160, згідно з якою керуючись ст. 259 КЗпП України, на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, на державний заклад "Спеціалізована медико-санітарна частина №14" МОЗ України накладено штраф у розмірі 3723,00грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду.

Згідно з п. 1 Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 "Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок №295).

Відповідно до п. 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Пунктами 19, 20 Порядку №295, визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

З оскаржуваної постанови відповідача вбачається, що за порушення ст. 117 КЗпП України, а саме: за не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у січні-березні 2018 року працівникам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, на державний заклад "Спеціалізована медико-санітарна частина №14" МОЗ України накладено штраф в сумі 3723,00грн.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідальність, за затримку розрахунку при звільненні працівника, передбачена ст. 117 КЗпП України, а саме: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відтак заходи, встановлені статтею 117 КЗпП України, в її заголовку визначаються як відповідальність. Очевидно, це - один з різновидів матеріальної відповідальності власника (підприємства) перед працівником.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України від 22.02.2012 N 4-рп/2012 у справі N 1-5/2012 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_11 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237 1 цього кодексу, у пункті 2.2. якого передбачено, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку; невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин; згідно з частиною першою статті 233 Кодексу працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до статті, що коментується, є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника. При цьому усяке явище, яке перешкоджає власникові належне виконати свої обов'язки перед працівником, якщо власник проявляв належну дбайливість щодо цього, виключає вину власника.

Разом з цим, з рішення Смілянської міської ради Черкаської області від 22.12.2017 № 61-77/VII "Про міський бюджет на 2018" вбачається, що позивач у справі державний заклад "Спеціалізована медико-санітарна частина №14" МОЗ України не включений в перелік медичних закладів міста на 2018 рік, між якими проведено розподіл медико-санітарної допомоги, а згідно з листом Смілянського управління Державної казначейської служби України в Черкаській області № 05-11/77-418 від 03.05.2018 та довідкою Смілянського управління Державної казначейської служби України у Черкаській області від 29.05.2018 №05-11/97-502 позивач відсутній у мережі розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів на 2018 рік в місцевому та державному бюджетах та не отримує фінансування за рахунок бюджетних коштів.

Таким чином, наявність чи відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності за ст. 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з врахуванням факту несвоєчасного розрахунку та вини відповідача має бути встановлена місцевим загальним судом за позовом звільненого працівника.

Відповідальність за порушення законодавства про працю встановлена статтею 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

З огляду на вказане суд першої інстанції вірно зазначив, що сплата середнього заробітку за час затримки розрахунку зі звільненим працівником є самостійним видом відповідальності, а не порушенням законодавства про працю в розумінні статті 265 КЗпП України, тому штрафні санкції, передбачені вказаною статтею, до несплаченого середнього заробітку за час затримки розрахунку зі звільненим працівником застосуванню не підлягають.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова відповідача №ЧК-237/365/АВ/П/ПТ/ІП/ЗБ-ФС-160 від 02.05.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 3723 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких