Справа № 0440/7121/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2019 року Справа № 0440/7121/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представник позивача - ОСОБА_3 представника відповідача - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_5 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
Фізична особа-підприємць ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області Державної служби України з питань праці від 05 липня 2018 року про накладання на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-786/262/АВ/ТД-ФС/405 у розмірі 111 690, 00 грн.
В обґрунтовування свого позову зазначив, що відповідачем було здійсненне інспекційне відвідування в період з 14.06.2018 року по 15.06.2018 року працівниками відповідача було здійснено перевірку за місцем юридичної адреси позивача у м. Кривий Ріг, за якою той відсутній, а здійснює підприємницьку діяльність у м. Києві, про що було відомо відповідачу. Однак, 23 червня 2018 року відповідач передчасно прийняв рішення щодо розгляду справи накладання штрафу на позивача № ДН 786/262/АВ/ТД 5399-16/04. За результатами розгляду справи 05 липня 2018 року відповідач, не опитавши відповідача, інших осіб, на підставі фактичних даних ухвалив відносно позивача постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-786/262/АВ/ТД-ФС/405 у розмірі 111 690, грн. за допущення до роботи працівника без оформлення трудового договору. Позивач зазначила, що постанова розглядалась без її виклику, обґрунтована на висновках інспекційного відвідування, але згідно направлення воно планувалось у м. Кривий Ріг. У позивача за місцем господарської діяльності будь-яких представників відповідача або інспекційного відвідування не здійснено, посадових осіб відповідача не прибувало. Постанова відповідача містить посилання про укладання 01.05.18р. позивачем з її дочкою ОСОБА_6 цивільно-правового договору № 1, згідно якого, на думку відповідача, ОСОБА_7 системно виконувала роботу, яка допущена до праці без укладання трудового договору з 01.05.18р., що є порушенням ч.3 ст.24 КЗпП України, норм «Про порядок повідомлення ДФС та іі територіальним органам про прийняття працівника на роботу» затверджений постановою КМУ від 17.06.15р. № 413. Позивач, вважає постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області безпідставною, оскільки висновки відповідача основані на припущеннях.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року прийнята справа до провадження та призначина до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 15 січня 2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 04.02.2019 року.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги просив позов задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позові.
У судовому засіданні представник Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області заперечував проти задоволення позову.
Надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що під час інспекційного відвідування було встановлено, що позивачем ФОП ОСОБА_5 було фактично допущено до роботи громадянку ОСОБА_7 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечень формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску в загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника в роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимог ст.24 КЗпП України. Крім того, повідомлення про прийняття на роботу зазначеної вище фізичної особи територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку позивачем ОСОБА_5 надано не було. Враховуючи вищевикладене, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_5 діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вважають, що Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05 липня 2018 року № ДН-786/262/АВ/ТД-ФС/405 є законною та обґрунтованою, складеною на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та покази свідків, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.
За результатами інспекційного відвідування був складений ОСОБА_1 № ДН786/262/АВ від 15 червня 2018 року та припис №ДН786/262/АВ/П від 15 червня 2018 року про усунення виявлених порушень.
18 червня 2018 року ОСОБА_1 №ДН786/262/АВ та Припис №ДН786/262/АВ/П від 15 червня 2018 року був направлений на адресу Позивача, що підтверджується фіскальним чеком з «Укрпошти».
Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ДН786/262/АВ/ТД було винесено 23 червня 2018 року і призначено розгляд справи на 05 липня 2018 року о 09 год. 30 хв.

За результатами розгляду справи відповідачем 05 липня 2018 року була винесена постанова про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН-786/262/АВ/ТД-ФС/405, в якій зазначено, що громадянка ОСОБА_7 фактично була допущена з 01.05.2018 року без укладення трудового договору, що є порушенням ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: «Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно з підпунктами 6, 49 пункту 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та обєктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, Державна служба України з питань праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі Порядок № 295).

Згідно з п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад, посадовими обовязками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці (п. 3 Порядку № 295).

Відповідно до підпунктів 3, 5 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин; за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником.

В ході розгляду справи встановлено, що інспекційне відвідування позивача було проведено за відсутності позивача та його представника за юридичною адресою ФОП ОСОБА_8П, а саме 50098, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Тельмана, 74, а не за фактичним місцем здійснення діяльності: м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 4.

Із тексту оскаржуваної постанови відповідача вбачається, що в повідомленні невідповідності кількості працівників роботодавця обсягам виробництва до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності, наданого листом Головного управління державної служби у Дніпропетровській області №28210/10/04-36-13-02-09 від 22.05.2018 року, що ФОП ОСОБА_5 знаходиться на спрощеній системі оподаткування 2 групи саме: діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (основний) та діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання. Відповідно до наданої звітності, найманих працівників у ФОП ОСОБА_5 немає.

У звязку з чим відповідачем зроблено висновок, посилаючись на цивільно-правовий договір №1 від 01.05.2018 року, що фактично в період з 01.05.2018 правовідносини між ФОП ОСОБА_5 громадянкою ОСОБА_7 мали ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, при цьому, дії Підприємця щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового шляхом укладання договору порушують вимоги ст. 24 КЗпП України.

Так, підпунктом 54 пункту 4 Положення № 96 передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

З аналізу вказаних вище норм законодавства України, вбачається, що підставою для накладання на субєкта господарювання штрафу є встановлене при перевірці порушення вимог законодавства про працю.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що на дату проведення перевірки (інспекційне відвідування) 15 червня 2018 року не встановлено факту використання ФОП ОСОБА_8 найманої праці, а висновки органу зроблені на підставі інформації наданої Головним управління ДФС у Дніпропетровській області від 22.05.2018 року щодо невідповідності кількості працівників роботодавця обсягам виробництва до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності.

Посилання відповідача на те, що позивачем була допущена до роботи без укладання трудового договору ОСОБА_9 на підставі цивільно-правового договору № 1 від 01 травня 2018 року, який має ознаки трудового, не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки під час перевірки не було зафіксовано виконання ОСОБА_9 трудових обовязків.

Суд звертає уваги, що наявність договору від 01 травня 2018 року, який був розірваний 17 червня 2018 року у звязку з відсутністю факту його виконання з моменту укладення, не свідчить про допуск ОСОБА_9, та виконання нею трудових обовязків.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на досліджені докази, суд зазначає, що докази, які б давали суду підстави дійти висновку, що дійсно мало місце порушення позивачем ст.24 КЗпП, у матеріалах справи відсутні та судом не встановлені.

Таким чином, в ході розгляду справи спростовано висновки акту інпекційного відвідування стосовно порушення позивачем вимог ст.24 КЗпП України, з огляду на що прийнята на його підставі спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Протилежного відповідачем суду не доведено.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Натомість відповідачем не доведено правомірності свого рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-245 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області Державної служби України з питань праці від 05 липня 2018 року № ДН-786/262/АВ/ТД-ФС/405.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, (РНОКПП 255214429) судовий збір у 1116,90 грн. (одна тисяча сто шістнадцять гривень 90 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 лютого 2019 року.

Суддя ОСОБА_1