Справа № 308/11717/18
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

під головуванням судді: Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань: Боти О.І.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до заступника начальник Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицького Вячеслава Антоновича про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

встановив:

16.10.2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про порушення митних правил №3471/30500/18 від 02.10.2018 року та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. на ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та закрити провадження у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена відповідачем поспішно без дотримання вимог МК України, КУпАП, зокрема щодо своєчасності, повноти, всебічності та об'єктивності з'ясування обставин справи, а тому є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, згідно постанови про порушення митних правил: 02.04.2018 року позивач ввіз транспортний засіб в режимі транзит; відповідно до інформації ПК «Інспектор» та ЦБД ЄАІС ДФС позивач мав вивезти автомашину марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 в зоні діяльності однієї митниці в строк до 07.04.2018 року. Однак, вивіз її 31 липня поточного року, чим перевищив термін транзиту більше ніж на десять діб; позивач подав копію заяви, якою він звернувся у митницю, щодо несправності автомобіля. Заява була подана ним 12.04.2018 р. у митний орган після закінчення терміну транзиту; з матеріалів справи та з пояснення ОСОБА_4 встановлено, що він вчасно до митного органу із відповідною письмовою заявою не звернувся.

Позивач зазначає, що дійсно 02.04.2018р. ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Тиса» Закарпатської митниці ДФС у митному режимі «транзит» на строк 5 діб легковий автомобіль марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 07.04.2018р. він прибув на пункт пропуску «Чоп-Загонь» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, пройшовши митні формальності, повернувся на територію України завізши повторно транспортний засіб у митному режимі транзит, що підтверджується копією контрольного талону для проходження по «зеленому коридору». Таким чином позивач вже 12.04.2018р. подав заяву про продовження терміну транзиту в якій повідомив митницю, що не має можливості вивезти автомобіль у зазначений митним законодавством термін, тому автомобіль буде вивезено з території України після закінчення ремонту.

З огляд на це, позивач був позбавлений можливості доставити свій автомобіль для вивезення його з території України в передбачений законом строк, оскільки з 10.04.2018р. автомобіль перебуває на ремонті, проте було вжито всіх необхідних заходів для повідомлення митниці про дані обставини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі, просив скасувати оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти позову. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд вислухавши представника позивача - адвоката ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши надані докази, доходить висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Із протоколу про порушення митних правил №3471/30500/18 від 31.07.2018 року (а.с. 25-29) видно, що ОСОБА_4 02.04.2018 року ввіз на митну територію України автомобіль «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вивіз його 31.07.2018 року, чим перевищив термін перебування з метою транзиту вказаного автомобіля на митній території України більше ніж на 10 днів та порушив вимоги ч. 3 ст. 470 МК України.

Згідно постанови у справі про порушення митних правил №3471/30500/18 від 02.10.2018 року (а.с. 19-23) за протоколом №3471/30500/18 від 31.07.2018 року на ОСОБА_4 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Згідно квитанції (а.с. 6), наряду-заказу №31/5/04/18 (а.с. 7), акту від 31.07.2018 року (а.с. 8), довідки (а.с. 9) видно, що автомобіль «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився на ремонті (ремонт двигуна, ремонт електропроводки) у ФОП ОСОБА_6 (а.с. 10-14) з 10.04.2018 року по 31.07.2018 року, що підтверджується поясненнями ОСОБА_4 від 31.07.2018 року (а.с. 46), який пояснив, що автомобіль поламався 07.04.2018 року і вже 12.04.2018 року він повідомив митницю про те, що автомобіль знаходиться в ремонті (а.с. 49).

Відповідно до контрольного талону (а.с. 15) автомобіль «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 07.04.2018 року проходив паспортний контроль 07.04.2018 року, але був повернутий за власним бажанням, що свідчить про те, що автомобіль не покинув митну територію України.

Згідно даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (а.с. 44) ОСОБА_4 ввіз автомобіль «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 в Україну 02.04.2018 року, 07.04.2018 року намагався вивезти вказаний автомобіль, але пропуск було скасовано, та вивіз автомобіль 31.07.2018 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 02.04.2018 року завіз на митну територію України автомобіль «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, намагався вивезти його 07.04.2018 року, але не зміг цього зробити із-за поламки автомобіля та вимушений був поставити автомобіль на ремонт. Автомобіль знаходився в ремонті з 07.04.2018 року по 31.07.2018 року. При цьому 12.04.2018 року ОСОБА_4 подав заяву до митниці про перебування автомобіля на ремонті.

За змістом ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту постанови, під час провадження в справі ОСОБА_4 надав заяву про знаходження автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 в ремонті.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Станом на момент виявлення правопорушення (31.07.2018 року) автомобіль ««DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, позивачем з митної території України вивезеним не був та термін перебування транспортного засобу на митній території України перевищив 10 діб.

При цьому, документів, які б підтверджували вчинення порушення митних правил внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили позивач не надав, окрім заяви про знаходження автомобіля в ремонті.

Таким чином, на думку суду, позивачем ОСОБА_4 не було належно виконано свій обов'язок, передбачений ч. 1 ст. 192 МК України, щодо термінового повідомлення митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України в частині визнання його винним винесена правомірно, оскільки позивачем фактично було допущено порушення вимог митного законодавства.

Разом із тим, суд вважає, що існує можливість звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. Оскільки у період з 07.04.2018 року по 31.07.2018 року автомобіль перебував на ремонті, а тому належить врахувати ту обставину, що позивач навіть якщо і допустив правопорушення, то за умови необхідності відремонтувати автомобіль, ремонт якого настав з незалежних від нього причин, при тому, що поламка автомобіля сталася при спробі позивача вивезти автомобіль 07.04.2018 року.

Матеріалами справи вставлено, що позивач ОСОБА_4 при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності надавав митному органу письмові пояснення про причини не вивезення транспортного засобу за межі митної території України, тобто ним фактично вживалися заходи для недопущення порушення вимог МК України.

Водночас, судом встановлено, що посадовою особою, якою вирішувалося питання про притягнення позивача до відповідальності, не було враховано всіх дійсних обставин вчинення вказаного правопорушення, а саме: особу правопорушника, який раніше до відповідальності за порушення митних правил не притягався, при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності надавав митному органу пояснення про причини не вивезення транспортного засобу за межі митної території України.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних та превентивних дій.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому, слід враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа, уповноважена вирішувати справу, не врахувала характер та обставини вчиненого правопорушення, особу винного, що суттєво та значно зменшує ступінь його вини, а відтак, суд вважає, що оскаржувану постанову в частині накладення стягнення слід змінити, звільнивши ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_4 до заступника начальник Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицького Вячеслава Антоновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Постанову заступника начальник Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицького Вячеслава Антоновича в справі про порушення митних правил №3471/30500/18 від 02.10.2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., змінити, звільнивши останнього від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов