Справа № 802/879/16-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року

Київ

справа №802/879/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12600/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів: Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Житомирській області

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року (головуючий суддя - Слободонюк М.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року (головуючий суддя - Ватаманюк Р.В., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Сторчак В.Ю.)

у справі № 802/879/16-а

за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Житомирській області про визнання бездіяльності неправомірною,-

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, щодо контролю за здійсненням державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області від 20.01.2010 № 1-10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 18 256,33 грн. завданої матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року, яку було залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року, позовні вимоги задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивують своє рішення тим, що відповідачем не надано належних доказів, які б підтверджували вжиття ним, як вищестоящим органом, достатніх заходів спрямованих на здійснення контролю за виконанням Богунським відділом ДВС м. Житомир даного виконавчого листа та недопущення виникнення протиправної бездіяльності з боку останнього.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає їх незаконними та необґрунтованими, а тому просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Зокрема, скаржник вказує, що в даному випадку державний виконавець Богунського відділу ДВС мав право лише звернути стягнення на доходи боржника за місцем його перебування, а не вчиняти дії щодо розшуку майна, яке, можливо знаходиться на території іншої області, так як ця функція покладена на ВДВС Козятинського МРУЮ Вінницької області, яким така перевірка була здійсненна, але належного боржникові майна не виявлено. Також вказує на те, що жодної скарги в порядку ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" з оскарженням дій державного виконавця до начальника Богунського відділу ДВС, а в подальшому - скарги на постанову цього начальника на адресу управління не надходило, а тому й передбачені ст. 86 цього Закону підстави для проведення перевірки законності виконавчого провадження були відсутні. Крім того повідомив, що у 2015 - 2016 роках було проведено перевірки Богунського відділу ДВС під час яких вивчались матеріали виконавчих проваджень різних категорій справ за вибірковим принципом.

Позивач скористався своїм правом та надіслав до суду заперечення на касаційну скаргу в яких зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій винесені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень.

Клопотання про розгляд справи за участі скаржника не заявлено.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, на виконання вироку, яким визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину та призначено покарання у вигляді позбавлення волі та стягнуто на користь ОСОБА_3 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди, Апеляційним судом Вінницької області було видано виконавчий лист №1-10 від 20.01.2010 року.

Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у ВДВС Козятинського МРУЮ Вінницької області.

В подальшому ОСОБА_4 було переведено для відбування покарання до Вінницької УВП № 1, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Островського, 1, у зв'язку з чим державним виконавцем ВДВС Козятинського МРУЮ Вінницької області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист направлено за належністю за місцем відбування покарання боржником, а саме до Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ.

14.03.2011 державним виконавцем Богунського відділу ДВС Житомирського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 28224664) з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 18 256,33 грн. завданої матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

16.08.2011 на виконання вимог ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено для подальшого виконання за місцем відбування ним покарання, а саме в бухгалтерію Житомирської установи відбування покарань №8.

Вважаючи, що виконання виконавчого листа № 1-10 здійснюється відділом ДВС неналежним чином, оскільки за весь період його виконання кошти з боржника практично не стягувались, позивач та його представник неодноразово звертались як до Богунського відділу ДВС м. Житомир так і до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявами та адвокатськими запитами, однак такі звернення не дали жодного позитивного результату.

При цьому 01.04.2016 постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі №802/160/16-а визнано неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Богунського району м. Житомир щодо виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 18 256,33 грн. завданої матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

Неналежне виконання відділом ДВС вищезазначеного виконавчого листа та не вжиття відповідачем заходів спрямованих на здійснення контролю за ходом виконавчого провадження зумовило наступне звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

4. Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV)

Згідно ст. 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби.

Положеннями ч. 2 ст. 30 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Як зазначено в ч.ч. 1, 6 ст. 83 Закону № 606-XIV контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби.

5. Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 20.04.2016 № 1183/5) (далі - Положення)

Відповідно до п. 3 Положення, основними завданнями Управління є: реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); підготовка пропозицій щодо формування та реалізації державної політики у сфері виконання рішень; організація, контроль та здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом.

Згідно із частинами 1, 4, 9 пункту 4 Положення, Управління відповідно до покладених на нього завдань, організовує, контролює здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом, відповідним відділом примусового виконання рішень та відділом державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі; здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями; розглядає звернення громадян та юридичних осіб з питань, пов'язаних із виконанням рішень, аналізує стан цієї роботи, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг.

Відповідно до ч. 2 п. 5 Положення, з метою організації своєї діяльності Управління здійснює контроль та координує діяльність Відділу (відповідного відділу примусового виконання рішень та відділу державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції).

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відділу ДВС Богунського району м. Житомир. За наслідками розгляду цієї справи постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2016 року (справа №802/160/16-а), яка набрала законної сили згідно ст. 254 КАС України на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 року про повернення апеляційної скарги, визнано неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Богунського району м. Житомир щодо виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди.

Зокрема, в даному рішенні встановлено, що державним виконавцем відділу ДВС Богунського району м. Житомир за весь період здійснення виконавчого провадження фактично не вчинялось жодної процесуальної дії щодо виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 72 КАС України (в редакції чинні на момент прийняття оскардуваного рішення та кореспондується зі ст. 78 КАС України в чинній редакції), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В свою чергу, з аналізу вищезазначених правових приписів слідує, що на відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області покладено обов'язок здійснювати контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями в межах відповідних виконавчих проваджень, та контролювати діяльність відділів ДВС, яким в даному випадку є Богунський відділ державної виконавчої служби м. Житомир.

Таким чином, після встановлення судовим рішенням факту бездіяльності Богунського відділу ДВС м. Житомир щодо виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, відповідальність за обставини, які зумовили допущення відділом державної виконавчої служби та його посадовими особами даного порушення по відношенню до позивача, має також покладатися і на управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, як вищестоящий орган державної виконавчої служби, до повноважень якого відноситься контроль за повнотою виконання судових рішень державними виконавцями.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, відкрите Богунським відділом ДВС м. Житомир 14.03.2011 року, і триває уже понад 5 років, однак доказів вжиття достатніх та усіх можливих заходів, спрямованих на забезпечення дотримання розумних строків виконання судового рішення матеріали справи не містять.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що приписи ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", на його думку, свідчать про неможливість проведення державним виконавцем Богунського відділу ДВС виконавчих дій на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, що унеможливлює повну перевірку майнового стану боржника, оскільки останній не був обмежений у тому, щоб доручити проведення перевірки майнового стану боржника відповідному відділу державної виконавчої служби.

Також, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій та критично оцінює посилання представника відповідача на те, що у 2015 - 2016 роках ним було проведено перевірки Богунського відділу ДВС, оскільки такі перевірки були спрямовані на перевірку роботи цього відділу в цілому згідно затверджених планів, а не щодо виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, що є предметом даного судового розгляду.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи безпідставними, а висновки судів першої та апеляційної інстанцій - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, п. 1 ч. 1 ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Житомирській області - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа