Справа № 810/4575/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4575/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменко В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 (м. Київ, дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України щодо відмови в нарахуванні та виплаті грошового забезпечення за період роботи ОСОБА_2 по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у місті Прип'ять та населених пунктах Копачі, Ст. Шепеличі, Буряківка, Крива Гора із 26.04.1986 по 04.05.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, із коефіцієнтом 5 (4+1), із збереженим заробітком за 9 днів роботи в третій зоні небезпеки та місті Чорнобиль з 05.06.1986 по 10.06.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу із коефіцієнтом 4 (3+1) зі збереженим заробітком за 6 днів роботи в другій зоні небезпеки, одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб., одноразової винагороди за отриману дозу радіаційного опромінення більше 25 бер в сумі 1000,00 крб, премії за роботу в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 05.05.1986 в розмірі 500,00 крб, добових у розмірі 45,50 крб та оплати за гаряче 3-х разове харчування у розмірі 37,05 крб;

- зобов'язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України провести нарахування та виплату ОСОБА_2 грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у місті Прип'ять та населених пунктах Копачі, Ст. Шепеличі, Буряківка, Крива Гора із 26.04.1986 по 04.05.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, із коефіцієнтом 5 (4+1), із збереженим заробітком за 9 днів роботи в третій зоні небезпеки та місті Чорнобиль з 05.06.1986 по 10.06.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу із коефіцієнтом 4 (3+1) зі збереженим заробітком за 6 днів роботи в другій зоні небезпеки, одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб., одноразової винагороди за отриману дозу радіаційного опромінення більше 25 бер в сумі 1000,00 крб, премії за роботу в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 05.05.1986 в розмірі 500,00 крб, добових у розмірі 45,50 крб та оплати за гаряче 3-х разове харчування у розмірі 37,05 крб;

- зобов'язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України включити в довідку про грошове забезпечення ОСОБА_2 виплати за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у місті Прип'ять та населених пунктах Копачі, Ст. Шепеличі, Буряківка, Крива Гора із 26.04.1986 по 04.05.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, із коефіцієнтом 5 (4+1), із збереженим заробітком за 9 днів роботи в третій зоні небезпеки та місті Чорнобиль з 05.06.1986 по 10.06.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу із коефіцієнтом 4 (3+1) зі збереженим заробітком за 6 днів роботи в другій зоні небезпеки, одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб., одноразової винагороди за отриману дозу радіаційного опромінення більше 25 бер в сумі 1000,00 крб, премії за роботу в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 05.05.1986 в розмірі 500,00 крб, добових у розмірі 45,50 крб та оплати за гаряче 3-х разове харчування у розмірі 37,05 крб;

- зобов'язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України видати ОСОБА_2 нову довідку встановленого зразка про грошове забезпечення з урахуванням зазначених виплат для пред'явлення до органів Управління пенсійного фонду України для нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відмова відповідача у проведенні перерахунку грошового забезпечення та включенні фактично одержаних за роботу в зоні відчуження коштів у довідку розрахунку пенсії є незаконною та порушує право позивача на одержання пенсії у більшому розмірі.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на адміністративний позов не скористався.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що відповідач при зазначенні відомостей про розмір заробітної плати позивача за період роботи у зоні відчуження діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області 08.07.1998.

На момент аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986 позивач проходив службу на посаді міліціонера Чорнобильського відділу Державної служби охорони при УВС Київського облвиконкому, у званні молодшого сержанта міліції, що підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію як інвалід ІІ групи у зв'язку з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 від27.11.2006.

ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії І та інвалідом II групи, що підтверджується посвідченнями: серії НОМЕР_4, виданим Київською облдержадміністрацією 13.03.1996 та серія ААВ № 005497, виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації 09.04.2012.

Згідно довідки серії МСЕ № 154939 від 14.02.1996 (а.с. 21) позивачу з 09.02.1996 встановлено другу групу інвалідності довічно, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з виконанням військових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності, виданої обласною спеціалізованою МСЕК, серії 2-18 АЕ № 000518 від 14.02.1996 (а.с. 22) ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_2 становить 80% з 09.02.1996, довічно, захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до маршрутного листа, виданого ГУ МВС України в Київській області б/н (а.с. 14), ОСОБА_2 приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився у зоні відчуження, а саме, у період з 26.04.1986 по 04.05.1986 - у місті Прип'ять та населених пунктах Копачі, Ст. Шепеличі, Буряківка, Крива Гора, у зв'язку з чим отримав дозу радіоактивного опромінення 36,11 бер.

Згідно із довідкою № 228 від березня 2012 року, виданою Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області (а.с. 16), за роботу у населених пунктах м. Прип'ять, Копачі, Ст. Шепеличі, Буряківка, у період з 26.04.1986 по 30.04.1986, з урахуванням посадового окладу у розмірі 150,00 крб., денної тарифної ставки у розмірі 5,0 крб. та коефіцієнтів кратності для м. Прип'ять - 5, населених пунктів Копачі, Ст. Шепеличі, Буряківка - 4, збереженого середнього заробітку у розмірі 25,00 крб., позивачеві виплачене грошове забезпечення у розмірі 115,00 крб.

30.07.2018 позивач звернувся до Управлінням поліції охорони в Київській області Національної поліції України із заявою про перерахунок заробітної плати та включення до довідки про заробітну плату (грошове утримання) виплати, які були передбачені діючими на той час нормативно-правовими документами.

Листом № Д-195 від 09.08.2018 (а.с. 17) Управлінням поліції охорони в Київській області Національної поліції України відмовило позивачу у видачі довідки з перерахунком заробітної плати позивача. У вказаному листі відповідач повідомив позивача, що у його особовій справі відсутні відомості про нарахування та виплату спірних сум грошового забезпечення, а тому відсутні підстави для включення зазначених ним доплат у довідку про заробітну плату.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з частиною першою статті 54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Частиною четвертою статті 15 Закону № 796-XII передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Таким чином, право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року.

Після аварії на ЧАЕС 26.04.1986 Уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України № 03-3/1652-018-2 від 13.04.2001 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР № 10-769 від 13.06.1989 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «таємно» з низки нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Після зняття грифу «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів:

- розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.1986;

- постанови Ради Міністрів СРСР № 524-156 від 07.05.1986;

- розпорядження Ради Міністрів СРСР № 1031 від 23.05.1986;

- постанови Ради Міністрів СРСР № 655-195 від 05.06.1986;

- постанови Ради Міністрів УРСР № 207-7 від 10.06.1986 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов'язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Базовим документом, який визначав порядок оплати праці ліквідаторам аварії на ЧАЕС, є постанова Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Професійних Спілок № 524-156 від 07.05.1986 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції».

Так, пунктом 1 вказаної постанови було надано право керівникам підприємств та організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, по підвищеним на 100 процентів тарифним ставкам (відрядним розцінкам) та посадових окладах, конкретні розміри яких встановлюються з урахуванням складності та терміновості виконуваних робіт.

Абзацом другим цього пункту було передбачено виплату військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадових окладів та окладів за спеціальним званням в подвійному розмірі.

Абзацом третім цього пункту було передбачено особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, начальницькому та рядовому складу органів внутрішніх справ виплачувати крім того добові та забезпечувати їх безкоштовним харчуванням.

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів УРСР № 168-5 від 08.05.1986 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» доведено до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського і Севастопольського міськвиконкомів про прийняття постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986, а пунктом 3 цієї постанови на міністрів, керівників відомств, голів обл(міськ)виконкомів покладено персональну відповідальність за виконання зазначеної постанови.

У подальшому правовому регулюванні вказані положення постанови № 524-156 зазнали змін та уточнень.

Так, розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» надано право голові урядової комісії з ліквідації аварії виплачувати працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення одноразову винагороду в розмірі до 1000 руб; дозволено керівникам міністерств і відомств, які беруть участь у ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії з ліквідації аварії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі у порівнянні з установленими діючим законодавством нормами, в II зоні - в чотирикратному і в I зоні - в трикратному розмірі (абзац перший). У тих випадках, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи у вказаних зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода в розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового забезпечення за посадою і військовому або спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб. (абзац другий).

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 1031-рс від 23.05.1986 було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.1986, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

При цьому грошове забезпечення в підвищених розмірах виплачувалось виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також з окладу на військовим або спеціальним званням (абзац перший).

Постановою Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок № 665-195 від 05.06.1986 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища», надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.1986. Оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, проводилась відповідно у чотири, - три- і двократному розмірах, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), установленому за основним місцем роботи (абзац третій і четвертий пункту 1).

Пунктом 2 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 дозволено міністерствам і відомствам виплачувати працівникам, в тому числі військовослужбовцям військових частин і органів КДБ СРСР, військовозобов'язаним, призваним на збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, направленим на роботи, зазначені у пункті 1 цієї постанови, добові в розмірі 3 руб. 50 коп., а також забезпечувати їх безкоштовним триразовим гарячим харчуванням (з розрахунку 2 руб. 85 коп. на добу) та безкоштовним житлом.

Відповідні положення були передбачені наказом МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986, наказом МВС СРСР № 0189 від 30.06.1986, яким вони були частково змінені та доповнені, іншими наказами МВС СРСР та МВС УРСР.

Постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок № 207-7 від 10.06.1986 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та попередженням забруднення навколишнього середовища» доведено до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського і Севастопольського міськвиконкомів, республіканських комітетів, обласних і Київської міської ради професійних спілок про прийняття постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, а пунктом 2 цієї постанови зобов'язано міністрів, керівників відомств, голів облвиконкомів, Київського та Севастопольського міськвиконкомів, голів республіканських комітетів, обласних та Київської міської ради профспілок забезпечити виконання зазначеної постанови.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.1986 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених на 100% тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок № 524-156 від 07.05.1986.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.1986 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою № 524-156 від 07.05.1986.

Отже, оскільки за позивачем зберігалась середньомісячна заробітна плата за основним місцем роботи, тому показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю, у зв'язку з чим відповідачем правомірно обчислена позивачу оплата праці за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 4-х та 3-х кратному (за 26, 29, 30.04.1986; з 27.04.1986 по 28.04.1986).

Права на додаткове нарахування цього самого грошового забезпечення у подвійному розмірі позивач не має, оскільки це суперечить наведеним нормам діючого на той час законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №377/522/16-а.

Щодо позовних вимог в частині підвищення посадового окладу на 15 %, то колегія суддів звертає увагу, що Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 530 від 10.09.1986 надано право Міністерствам та Відомствам підвищувати до 25% тарифні ставки (посадові оклади) робітникам, зайнятим в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю. Конкретні розміри підвищення встановлюються з урахуванням складності та терміновості виконуваних робіт керівниками підприємств, організацій та установ. В той же час дане розпорядження має перелік населених пунктів, віднесених до районів з підвищеною радіоактивністю, до яких м. Прип'ять та населені пункти Копачі, Ст. Шепеличі, Буряківка, Крива Гора не відносяться, оскільки належать до третьої та другої зон небезпеки, за роботу в яких позивач отримував кошти у відповідній кратності.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для виплати позивачу посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю. Протилежного апелянтом суду не доведено.

Що стосується позовних вимог про нарахування, виплату та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження з 26 квітня 1986 року по 04 травня 1986 року: премії у розмірі 500,00 крб.; одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення - 500,00 крб.; добових в розмірі 45,50 крб.; виплат за харчування 37,05 крб.; одноразової винагороди за переопромінення у період 1986-1987 років в 25 бер в сумі 1000,00 крб., які не нараховано і не виплачено, то виплата премії за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС жодними нормативно-правовими актами не передбачена і могла мати місце відповідно до прийнятих у відомстві положень з питань преміювання.

Виплата одноразової винагороди у розмірі до 1000 руб. проводилася за рішенням голови урядової комісії з ліквідації аварії і лише тим працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт згідно розпорядження РС СРСР № 964 рс від 17.05.1986 та не поширювалася на працівників органів внутрішніх справ розпорядженням РМ СРСР № 1031 рс від 23.05.1986.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1006-р від 25.11.1993, яким було дозволено МВС України перерахувати грошове забезпечення співробітників апарату МВС - учасників ЛНА на ЧАЕС, віднесених до категорії 1, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, за період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Розпорядженням РМ СРСР № 964 рс від 17.05.1986 було передбачено виплату особам молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (до якого належав позивач) у розмірі 500 руб. лише в тому випадку, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації в у зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи у відповідних зонах небезпеки.

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС виплата добових у розмірі 3 руб. 50 коп. дозволялася за рішенням міністерств та відомств.

Виплата грошової компенсації замість безкоштовного харчування з розрахунку 2 руб. 85 коп. за добу зазначеною постановою не передбачалась.

Таким чином, частина спірних виплат не була передбачена чинним на той час законодавством, а інші не мали обов'язкового характеру і могли здійснюватися за наявності відповідних рішень органів управління.

Згідно довідки про грошове забезпечення позивача за спірний період, рішення про виплату йому спірних сум не приймались, оскільки ці виплати у розрахунковому листі позивача не зазначені.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).

Згідно пункту 2.1. розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (із змінами) для підтвердження заробітної плати за період до 30.06.2000 пенсіонером подається довідка про заробітну плату із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Таким чином, відповідач мав право видати позивачеві довідку про розмір грошового забезпечення за спірний період лише на підставі даних розрахункового листа.

Отже, враховуючи наведені обставини та нормативно-правові акти, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що відмова відповідача у проведенні перерахунку грошового забезпечення та включенні фактично одержаних за роботу в зоні відчуження коштів у довідку розрахунку пенсії є незаконною та порушує право позивача на одержання пенсії у більшому розмірі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11.02.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді В.О. Аліменко

Н.В. Безименна