Справа № 826/13886/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2018 у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Готель Дніпро» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Готель Дніпро» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 26.09.2017 № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер № від 03.08.2017 за 2017 рік ПрАТ «Готель «Дніпро».

Перевіркою встановлено, що сума податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб, визначена за результатами подання уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2017 рік № від 03.08.2017 ПрАТ «Готель «Дніпро», є нижча, ніж визначено за результатами камеральної перевірки, на загальну суму 1 795 565,07 грн. Заниження податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб за 2017 рік відбулося внаслідок невірного застосування ставки земельного податку за земельну ділянку, нормативну грошову оцінку якої проведено, встановлену Положенням про плату за землю в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», чим порушено п. 5.2 вказаного Положення та невірного застосування алгоритму заповнення податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), форма якої затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 № 560, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2015 № 783/27228.

За результатами перевірки складено акт від 01.09.2017 № 6527/26-15-12-09-19/02573547 та винесено податкове повідомлення-рішення від 18.09.2017 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання із земельного податку в розмірі 2 244 456,34 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями в розмірі 1 795 565, 07 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 448 891,27 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2018, залишеного без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018, у справі № 826/12636/17 за позовом приватного акціонерного товариства «Готель «Дніпро» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.09.2017 № , позов приватного акціонерного товариства «Готель «Дніпро» задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 18.09.2017 № .

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що підстави для сплати ПАТ «Готель «Дніпро» земельного податку за ставкою 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок відсутні.

Крім того, 04.09.2017 контролюючим органом проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер № від 08.08.2017 за 2017 рік ПрАТ «Готель «Дніпро».

Під час проведення перевірки встановлено, що сума податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб, визначена за результатами подання уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2017 рік № від 08.08.2017 ПрАТ «Готель «Дніпро», є нижча ніж визначено за результатами камеральної перевірки, на загальну суму 1 795 565,07 грн. Заниження податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб за 2017 рік відбулося внаслідок невірного застосування ставки земельного податку за земельну ділянку, нормативну грошову оцінку якої проведено, встановлену Положенням про плату за землю в м. Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», чим порушено п. 5.2 вказаного Положення, а також невірного застосування алгоритму заповнення податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), форма якої затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 № 560, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2015 № 783/27228.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 04.09.2017 № 6561/26-15-12-09-19/02573547 та винесено податкове повідомлення-рішення від 26.09.2017 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання із земельного податку в розмірі 2 244 456,34 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями в розмірі 1 795 565,07 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 448 891,27 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням від 26.09.2017 № , позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ПАТ «Готель «Дніпро» підпадає під категорію юридичних осіб державної форми власності для яких ставка земельного податку визначена п. 5.1 Положення № 242/5629 та становить 1 відсоток від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а тому останнім вірно застосовано ставку земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, у розмірі 1 відсоток від нормативної оцінки земельної ділянки, що свідчить про правомірність застосування алгоритму заповнення податкової декларації з плати за землю, і, відповідно, про протиправність оспорюваного податкового повідомлення та наявність підстав для його скасування.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкове повідомлення-рішення є обґрунтованими, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства, що свідчить про заниження позивачем податкових зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України (в рішенні альтернативно - ПК України), об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

За ст. 271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У відповідності до п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно із п. 274.1 ст. 274 названого Кодексу ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 7.1 статті 7 Податкового кодексу України встановлено, що під час встановлення податку обов'язково визначаються такі елементи: платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Підпунктом 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII цього Кодексу.

Згідно пп. 14.1.42 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дані державного земельного кадастру це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, власники (користувачі) земельних ділянок зобов'язані сплачувати земельний податок, розрахований згідно із нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, отриманої в установленому порядку. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок та землекористувачі.

Землекористування згідно з вимогами Земельного кодексу України може бути постійним та на умовах оренди. Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 № 560 затверджено форму податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

Отже, юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 № 560, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Разом з декларацією подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на підставі якої розраховується земельний податок.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що ПАТ «Готель «Дніпро» є акціонерним господарським товариством з одним акціонером - державою України в особі Державного управління справами.

Ставки земельного податку визначаються рішеннями органів місцевого самоврядування, оскільки з 1 січня 2015 року плату за землю віднесено до місцевих податків як одну із складових податку на майно.

Відповідно до п. 12.3 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

У відповідності до ст. 73 Закону України від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, прийняті в межах наданих їх повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Крім того, рішенням місцевої ради встановлюються ставки податку у розрізі категорій земельних ділянок та користувачів (власників), але граничний розмір ставок земельного податку передбачено Кодексом. При цьому місцевим радам не надано права встановлювати індивідуальні пільгові ставки для окремих юридичних осіб або звільняти їх від сплати податків.

Рішення місцевої ради оприлюднюється до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування ставок податків та пільг. Копія прийнятого рішення надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники податку. Граничним терміном надання копії рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку відповідно до статті 284 Кодексу є 25 грудня року, що передує звітному.

Так, рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (в редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» затверджено Положення про плату за землю в місті Києві (в тексті - Положення № 242/5629).

Згідно із п. 5.1 вказаного Положення ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено та які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та у постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, коло яких визначено статтею 92 Земельного кодексу України, встановлюється в розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 - 5.6 цього Положення.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) заклади освіти незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Отже, державні підприємства, у яких в постійному користуванні перебувають земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, підпадають під критерій визначений п. 5.1 Положення № 242/5629, та відповідно сплачують земельний податок у розмірі 1 відсоток від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Виняток становлять земельні ділянки, зазначені у пунктах 5.3 - 5.6 цього Положення.

Пунктом 5.6 Положення № 242/5629 визначено, що плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення.

За визначенням наведеної статті, ставка податку у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлюється у випадку, якщо на земельних ділянках, якими користуються юридичні особи знаходяться будівлі, право власності на які не оформлено в установленому порядку.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, позивач є постійним користувачем земельних ділянок площею 0,2831 га та площею 0,1580 га, а також є власником будівлі літ. «А» за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, загальною площею 12829,3 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0.

З огляду на викладене, зважаючи, що на земельних ділянках за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, площею 0,2831 га (кадастровий номер :82:012:0015) та площею 0,1580 га (кадастровий номер :82:012:0058), які перебувають на праві постійного користування у ПрАТ «Готель «Дніпро», знаходиться будівля готелю, на яку в установленому порядку оформлено право власності, обставини встановлені згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2018 у справі № 826/12636/17, які в силу ч. 4 ст. 78 КАС України, не доказуються при розгляді справи № 826/13886/17, у якій бере участь та сама особа, стосовно якої встановлено ці обставини, зважаючи на приписи чинного законодавства щодо сплати земельного податку у розмірі 1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що ПАТ «Готель «Дніпро» підпадає під категорію юридичних осіб державної форми власності для яких ставка земельного податку визначена п. 5.1 Положення № 242/5629 та становить 1 відсоток від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а тому останнім вірно застосовано ставку земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, у розмірі 1 відсоток від нормативної оцінки земельної ділянки, що свідчить про правильність застосування алгоритму заповнення податкової декларації з плати за землю, відповідно про протиправність оспорюваного податкового повідомлення та наявність підстав для його скасування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 826/15139/16.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 11.02.2019.