Справа № 127/29457/18
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/29457/18

Головуючий у 1-й інстанції: Клапоущак С.Ю.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

11 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Цубера М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Парасунько Дмитра Васильовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Парасунько Дмитра Васильовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ВР №112970 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Парасунько Дмитра Васильовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ВР №112970 від 08.11.2018 та накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Також, позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення від 08.11.2018 щодо ОСОБА_2

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням інспектор роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Парасунько Дмитра Васильовича подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з'ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи, а саме не врахував докази, що були надані суду відповідачем.

Позивач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи зазначені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 08 жовтня 2018 року о 14.40 год. керував транспортним засобом «Renault Megane», д/н LU378GY та рухаючись по вул. Київська, 2 в м.Вінниці, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 255 гривень.

У своєму позові позивач зазначив, що відповідачем були порушені вимоги ст. 280 КУпАП. При винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції Парасунько Д.В. не були прийняті до уваги його пояснення щодо вимушеного перетину суцільної лінії, оскільки на цьому відрізку дороги склалась така ситуація. Крім того, жодних доказів, що він порушив правила дорожнього руху, відповідач не надав, склав оскаржувану постанову безпідставно. А також в постанові вказана дата вчинення правопорушення - 08 жовтня 2018 року, однак в цей день його не було в м. Вінниці, зазначена подія мала місце 08 листопада 2018 року.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що суб'єктом владних повноважень не дотримано вимог зазначених вище норм, що порушило законні права та інтереси позивача, а тому суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення ВР №112970 від 08 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є незаконною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов'язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.п.1.1, 1.9 Правил дорожнього руху України єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху України №1306 від 10.10.2001 визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з абз.82 п.1.10 Правил дорожнього руху України, трамвайна колія - елемент дороги, призначений для руху рейкових транспортних засобів, який обмежується по ширині спеціально виділеним вимощенням трамвайної лінії або дорожньою розміткою. По трамвайній колії допускається рух нерейкових транспортних засобів відповідно до розділу 11 цих Правил.

Дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно з п.8.5.1. Правил дорожнього руху України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Як передбачено п.11.8. Правил дорожнього руху України по трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об'їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об'їзду, без виїзду на трамвайну колію. На перехресті дозволяється виїжджати на трамвайну колію попутного напрямку в тих самих випадках, але за умови відсутності перед перехрестям дорожніх знаків 5.16-5.19. В усіх випадках не повинно створюватися перешкод для руху трамвая.

Дорожній знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" - показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Дорожній знак 5.18 "Напрямок руху по смузі" - показує дозволений напрямок руху по смузі.

Згідно з п.11.9 Правил дорожнього руху України забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху України дорожня розмітка є найпростішим та ефективним засобом організації дорожнього руху. Розмітка являє собою лінії, написи та інші позначення, що наносяться на проїзну частину, бордюри та елементи дорожніх споруд.

Згідно з пп.1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України, горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Дорожня розмітка допомагає водію орієнтуватися в дорожніх умовах, особливо під час руху в темну пору доби, коли водієві дуже складно залишатися на полосі руху під час зустрічного роз'їзду.

Відповідно до Розділу 34 Правил від 10.10.2001 №1306 лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, стало встановлення факту перетину суцільної дорожньої горизонтальної лінії розмітки 1.1.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як передбачено ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем було надано суду відеозапис, як доказ на підтвердження правомірності ухваленої відносно позивача постанови та на спростування викладених у позові доводів.

Приймаючи рішення, колегія суддів бере до уваги той факт, що з наданого відповідачем відеозапису встановлено дійсність перетину позивачем горизонтальної дорожньої розмітки вузької суцільної лінії 1.1. А саме, на відеозаписі (з відеореєстратора) вбачається, що позивач стояв зліва від суцільної лінії, яка позначає межі проїзної частини (час запису № з 00:01:41 по 00:01:49).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з вищезазначеного запису вбачається, що позивач здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору (00:01:49), однак постанови щодо даного питання суду надано не було, тому підстав для розгляду цього правопорушення у суду немає.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху, позначаючи, в даному випадку, межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено. Тобто, перетин заборонених меж проїзної частини, крім випадків об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год, вважається адміністративним правопорушенням та є підставою для накладення адміністративного стягнення, що спростовує доводи позивача про відсутність заборон, передбачених вказаними пунктами Правил.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджено позивачем, представником відповідача, що 08.10.2018 відносно ОСОБА_2 Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області постанови про порушення адміністративної відповідальності не приймалось.

Також, колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про складення постанови серії ВР №112970 від 08.11.2018 із зазначенням дати скоєння правопорушення та дати розгляду справи із помилкою є технічною опискою, та не може бути підставою для скасування вищевказаної постанови, при цьому інші данні дозволяють ідентифікувати дату скоєння правопорушення ОСОБА_2 (позовна заява та відеозапис правопорушення з відео-реєстратора та боді-камери).

Крім того, даний факт підтверджують надані суду представником відповідача копії витягів з ІП "АРМОР" щодо постанов про адміністративне правопорушення серії ВР №112969, серії ВР №112970, серії ВР №112971, які складенні відповідно 01.11.2018 о 11:45, 08.11.2018 о 14:40 та 08.11.2018 о 15:45.

Отже, висновок суду першої інстанції про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення у зв'язку з невірним зазначенням дати правопорушення та постанови є хибним. Таким чином, доводи скаржника про доведеність вчинення позивачем правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

В частині доводів позивача щодо об'їзду автомобіля, який знаходився перед автомобілем ОСОБА_2 та у якого була увімкнута аварійна світлова сигналізація, колегія суддів зазначає, що згідно з відеозапису з боді-камери патрульного даний факт позивачем інспектору роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Парасунько Дмитру Васильовичу не повідомлявся та не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні при перегляді відеозапису правопорушення.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу інспектора роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Парасунько Дмитра Васильовича задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.