Справа № 1.380.2019.000016
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах, що не відповідають розмірам, встановленим статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції за вказаний період);

- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у Львівській області провести перерахунок виплаченої у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю;

- зобовязати ГУ ПФУ у Львівській області провести перерахунок виплаченої у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, привівши їх розмір у відповідність із розмірами, визначеними статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, а додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, беручи за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений частиною першою статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплативши суму недоплаченої пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, йому встановлена III група інвалідності, він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену йому відповідно статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, нарахування та виплату якої відповідач протиправно здійснює у розмірі меншому, ніж визначено рішенням суду, що набрало законної сили та чинним на момент спірних правовідносин законодавством. Позивач вказує, що у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідач відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII та судового рішення, яке набрало законної сили, зобовязаний нарахувати держану та додаткову пенсію у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть якого полягає у тому, що розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсії позивачу обчислено виходячи з постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210. При цьому, відповідач зауважив, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», розділ Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення ст.ст. 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік, у зв'язку з цим, на думку відповідача, відсутні підстави для перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсії позивача. Крім того, відповідач зауважив, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений статтями 122-123 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначив, що позивач звернувся до органу Пенсійного фонду без дотримання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Ухвалою від 14.01.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу розяснено право подати відзив на позов з посиланням на докази, якими такий обґрунтовується .

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

30.01.2019 (вх.№3428) відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Суд, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

21.01.2010 ОСОБА_1 Львівською МСЕК №1 встановлена III група інвалідності, внаслідок захворювання повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до дублікату посвідчення серії «А» №312626С від 14.02.2017 та вкладки №709422С від 14.02.2017 ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.05.2010 у справі 2-1561/10 позов ОСОБА_1 до УПФУ у Галицькому районі м. Львова задоволено та визнано неправомірною відмову УПФУ у Галицькому районі м. Львова щодо приведення розмірів призначеної та виплачуваної ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у відповідності із розмірами встановленими статтями 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано УПФУ у Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII починаючи з 16 квітня 2009 року, з врахуванням виплачених сум по 26 травня 2010 року.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 01.06.2011 у справі №22-а-296/11 рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26.05.2010 змінено та викладено другий абзац резолютивної частини в наступній редакції: «Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова нараховувати та щомісячно виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII починаючи з 24 грудня 2009 року «з урахуванням частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.09.2012 №К/9991/59780/11 постанову Апеляційного суду Львівської області від 01.06.2011 та змінене рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26.05.2010 залишено без змін.

04.08.2011 на виконання вказаних судових рішень УПФУ у Галицькому районі м. Львова проведено перерахунок пенсії та її виплату.

04.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії та виплату заборгованості у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII оскільки, починаючи з 01.01.2014 Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції від 16.01.2014 року) не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, зокрема, статей 50, 54 даного закону, якими визначено перерахунок пенсій. Таким чином, у період з 01.01.2014 до 03.08.2014 УПФУ в Галицькому районі м. Львова відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та судового рішення, яке набрало законної сили, було зобовязано нараховувати позивачу державну та додаткову пенсію у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком відповідно.

14.12.2018 ГУ ПФУ у Львівській області листом за №6435/5059/ф-92 повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку державної і додаткової пенсії.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо перерахунку пенсії у відповідності до чинного законодавства у період з 01.01.2014 до 02.08.2014, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із статтею 50 Закону № 796-XII у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини третьої статті 54 Закону № 796-XII у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження по III групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 № 3491-VI (далі Закон №3491-VI) розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

При цьому, положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 N 20-рп/2011.

Отже, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

06.07.2011 на виконання пункту 7 Закону № 3491-VI Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745, яка набрала чинності з 23.07.2011, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 № 4282-VI, пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06 грудня 2012 року № 5515-VI установлено, що норми і положення статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у 2012 та 2013 роках виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Системний аналіз вищевикладеного свідчить про те, що в період з 23.07.2011 по 31.12.2013 визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII, пункт 63 якого, зокрема, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Стосовно доводів позивача щодо звуження його права на пенсію, суд зазначає, що в абзаці 4 пункті 3 Рішення Конституційного Суду України від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Відповідно до абзацу 6 пункту 2.1 Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 №1-42/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) певних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» зазначено, що Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Airey проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Kjartan Asmundsson проти Ісландії» від 12.10.2004.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Оскільки пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена у часі, тому у разі встановлення права на певний її розмір, вона виплачується у цьому розмірі до того часу, поки не відбудуться зміни у законодавстві.

З 01.01.2014 Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VII (далі - Закон № 719-VII) не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ. Чинним залишався й Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок).

Отже, враховуючи принцип пріоритетності Закону № 796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом Порядком, з 01.01.2014 нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VII, який набрав чинності 03.08.2014, розділ Прикінцеві положення Закону № 719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Тобто, з 03.08.2014 Законом № 719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки на цей час був також чинний Порядок, яким визначено механізм обчислення пенсій, щодо яких виник спір, то за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон № 719-VII в редакції Закону № 1622-VII був прийнятий пізніше Закону № 796-ХІІ, то саме положення Закону № 719-VII та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин з 03.08.2014.

Отже, в період з 01 січня по 02 серпня 2014 року УПФУ у Галицькому районі м. Львова, правонаступником якого є ГУ ПФУ у Львівській області, повинно було нараховувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а не Порядком.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 у справі № 285/4300/14-а та постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі 619/2262/17.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем строків звернення до суду, суд зазначає, що право позивача щодо перерахунку пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач вказаного обовязку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії, визначеному статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах, що не відповідають розмірам, встановленим статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції за вказаний період) не відповідають визначеним частиною 2 статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушують право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому їх слід визнати протиправним и та стасувати рішення щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, задовольнивши першу з позовних вимог.

Позовна вимога щодо зобовязання ГУ ПФУ у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок виплаченої у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, привівши їх розмір у відповідність із розмірами, визначеними статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, а додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, беручи за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений частиною першою статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплативши суму недоплаченої пенсії», є похідною від попередніх позовних вимог, тому також підлягає до задоволення з урахуванням раніше виплачених за вказаний період сум.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору і такий фактично не сплачувався, доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу не надано, тому відсутні підстави для вирішення судом питання розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 261-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (вул. Кос-Анатольського, 4/160, м. Львів, 79066, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах, що не відповідають розмірам встановленим статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції за вказаний період).

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок виплаченої ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок виплаченої ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, привівши їх розмір у відповідність із розмірами, визначеними статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, а додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, беручи за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений частиною першою статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплативши суму недоплаченої пенсії, з урахуванням раніше виплачених за вказаний період сум.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома