Справа № 813/2832/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3035/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року, ухвалене суддею Костецьким Н.В. у м Львові о 14:57, повний текст якого складений 28 вересня 2018 року, у справі № 813/2832/15 за адміністративним позовом Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація КРТ" про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2015 року позивач - Державна податкова інспекція у Пустомитівському районі Львівської області звернувся до суду з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація КРТ", у якому просив застосувати адміністративний арешт коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація КРТ" .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що недопуск ревізорів-інспекторів ДПІ у Пустомитівському районі до перевірки, ненадання необхідних документів для проведення перевірки є підставою для звернення до суду для застосування до платника податків заходів в порядку ст.94 Податкового кодексу України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України допущено заміну відповідача - Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області його правонаступником - Галицькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не надано доказів наявності у ТзОВ «Корпорація КРТ» податкового боргу та відсутні підстави для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках відповідача. Крім того, суд зазначив, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №813/2766/15 визнано протиправними та скасовано накази Державної податкової інспекції в Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області №125 від 30.04.2015 «Про проведення виїзної планової комплексної документальної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» та №140 від 20.05.2015 «Про внесення змін до наказу від 30.04.2015 №125 «Про проведення виїзної планової комплексної документальної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у застосуванні адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, суд керувався виключно пп.20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Скаржник зауважує, що ані Податковим кодексом України, ані Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 №632, не врегульовано вимоги щодо наявності акту опису майна при зверненні до суду з позовною заявою про застосування арешту коштів на рахунку платника податків, а тому право податкового органу на звернення до суду з позовом про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках допускається не лише на підставі пп.20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України. Приписи пп.20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України не є спеціальними щодо норм п.94.2 ст. 94 ПК України.

Суд виходив з того, що постановою Львівського апеляційного авдміністративного суду від 03.04.2018 у справі №813/2766/15 визнано протиправними та скасовано накази про проведення перевірки платника податків. Так, судом зроблено висновок, що відсутність підстав для проведення перевірки нівелює наслідки для платника податків, передбачені пп. 94.6.2 п. 94.2 ст. 94 ПК України, у разі недопуску посадових осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки. Вважаючи преюдиційною обставину про відсутність законних підстав для проведення перевірки, підтвердженою судовим рішенням у справі №813/2766/15, суд залишив поза увагою законність її призначення та проведення.

Водночас зазначає, що постановою Верховного Суду від 09.10.2018 скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №813/2766/15, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Відтак висновок суду про відсутність законних підстав для проведення перевірки у зв»язку із скасуванням наказів на проведення перевірки і, відповідно, допуску посадових осіб до проведення перевірки скаржник вважає помилковим та передчасним.

Відтак, на думку скаржника, відмова від допуску до проведення документальної планової перевірки за наявності законних підстав для її проведення та ненадання документів, необхідних для проведення перевірки, має наслідком застосування до платника податків заходів, передбачених ст. 94 ПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Порядок, підстави та умови застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків визначено приписами статті 94 Податкового кодексу України, а також Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 568, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1839/24371, що діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 568).

Адміністративний арешт майна врегульовано статтею 94 Податкового кодексу України, за пунктом 94.1 якої це є винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Відмова платника податків від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу є окремою підставою застосування адміністративного арешту майна, про що зазначено у пункті 94.2.3 пункту 94.2 цієї статті. За положеннями пункту 94.5 арешт майна може бути повним або умовним. Арешт коштів на рахунках платника податків є спеціальною складовою загального арешту майна, який відрізняється виключною процедурою його застосування.

Системний аналіз положень пп.94.2.3 п.94.2, п.94.4, пп.94.6.2 п.94.6 ст.94 Податкового кодексу України дозволяє прийти до висновку, що фактичною підставою застосування арешту майна платника податків є відмова суб'єкта господарювання від проведення документальної або фактичної перевірки за умови наявності законних підстав для її проведення. При накладенні арешту на кошти, що знаходяться на рахунках, платника податків застосовується спеціальна процедура, особливості якої деталізовано Розділо VII Порядку № 568.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу доходів і зборів до суду (п.7.1 Порядку №568).

Для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган доходів і зборів подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (п.7.1 Порядку №568).

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що підставою для звернення податкового органу до суду з даним адміністративним позовом слугував недопуск працівників інспекції посадовою особою ТзОВ «Корпорація КРТ» до проведення перевірки, про що працівниками інспекції було складено акт №18/13-25-22-00/37786903 від 29.05.2015.

Начальником ДПІ у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області прийнято рішення від 03.06.2015 № 5583/10/13-25-220 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТзОВ Корпорація КРТ.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, податковий орган з посиланням на положення статей 20 та 94 Податкового кодексу України, просив застосувати адміністративний арешт у вигляді арешту коштів на рахунках Товариства, вважаючи підставою такого арешту недопуск посадових осіб органу до проведення документальної перевірки. Правовою підставою звернення зазначено підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Зокрема, документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

В розумінні пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Статтею 77 Податкового кодексу України визначено Порядок проведення документальних планових перевірок.

Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи (пп. 77.1 , пп. 77.2 ст. 77 ПК України).

В силу приписів п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

-направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин дослідженню підлягають обставини щодо наявності законних підстав для проведення перевірки платника податків, дотримання відповідачем процедури її призначення, правомірності недопущення відповідачем посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення виїзної планової комплексної документальної перевірки, що зумовило звернення суб»єкта владних повноважень до суду з адміністративним позовом про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках товариства.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку дій суб'єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області прийнято наказ №125 від 30.04.2015 про проведення виїзної планової комплексної документальної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» на підставі плану-графіка проведення документальних перевірок на ІІ квартал 2015 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства на підставі ст.77 Податкового кодексу України, копію якого контролюючим органом разом із письмовим повідомленням від №12 від 30.04.2015 скеровано на юридичну адресу ТзОВ «Корпорація КРТ».

20.05.2018 ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області прийнято наказ №140, яким внесено зміни до наказу №125 від 30.04.2015 «Про проведення виїзної планової комплексної документальної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» в частині зазначення дати початку періоду перевірки, замінивши «період перевірки з 14 травня 2015 року» на «період перевірки з 29 травня 2015 року».

29 травня 2015 року на підставі пп.20.14 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України та наказів №125 від 30.04.2015, №140 від 20.05.2015 ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області виписано направлення на перевірку №132/2200, 133/2200, 134/2200, 135/1702, 136/1600, 137/2204, 138/2204.

З наведено слідує, що період між датою прийняття наказу №140 та датою початку періоду перевірки, визначеної цим наказом становить менше десяти календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки.

Відтак, за наведених обставин наказ №140 від 20 травня 2015 року всупереч вимог п.77.4 ст.77 ПК України не був вручений або надісланий рекомендованим листом з повідомленням про вручення платнику податків з дотриманням строку, що відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України вказує на відсутність у контролюючого органу права приступити до проведення документальної виїзної перевірки та є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки товариства.

Водночас, колегія суддів не приймає до уваги покликання скаржника на постанову Верховного Суду від 09.10.2018, якою скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №813/2766/15, предметом оскарження якої є визнання протиправними та скасування наказів Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області №125 від 30.04.2015 та №140 від 20.05.2015, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду.

27 листопада 2018 року Верховним Судом прийнято постанову, за наслідком розгляду справи №820/1929/17, предметом розгляду якої були подібні правовідносини.

У даному судовому рішенні Верховним Судом висловлено позицію, згідно якої, з метою правильного вирішення спору та наявності чи відсутності підстав для застосування до платника податків адміністративного арешту коштів, судам необхідно встановити наявність чи відсутність законних підстав для проведення перевірки відповідача, дотримання позивачем процедури її призначення та проведення, та відповідно зробити висновок про наявність чи відсутність у товариства підстав відмовити посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №813/2766/15 не вказує на дотримання позивачем процедури призначення та проведення перевірки платника податків та не спростовує висновків, викладених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, про відсутність у контролюючого органу законних підстав для проведення перевірки відповідача та правомірність відмови відповідача від отримання пред»явлених посадовими особами податкового органу документів та їх недопуску до проведення перевірки.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація КРТ" є безпідставними, необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі № 813/2832/15 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 12.02.2019.